Charles Glover Barkla

Charles Glover Barkla (7. juuni 1877 Widnes – 23. oktoober 1944 Edinburgh) oli Suurbritannia füüsik, Nobeli auhinna laureaat.

1917. aastal sai ta karakteristliku röntgenikiirguse avastamise eest Nobeli füüsikaauhinna.

Charles Barkla õppis Liverpooli ülikoolis matemaatikat ja füüsikat, lõpetas ülikooli füüsika erialal 1898. aastal ning hiljem omandas magistri- ja doktorikraadi.

1899. aastal asus Barkla tööle Cambridge'i ülikooli Trinity College'i Cavendishi laboratooriumis Joseph John Thomsoni käe all. Ta töötas ka Liverpooli ülikoolis ja Londoni Kings College'is. 1913. aastast kuni surmani oli ta Edinburghi ülikooli loodusteaduse professor.

Charles Barkla uuris eelkõige röntgenikiirgust. Muu hulgas sõnastas ta seadused röntgenikiirguse hajumise ja tahke keha läbimise kohta, uuris sekundaarsete röntgenikiirte käitumist, avastas röntgenikiirguse polarisatsiooni ja arendas röntgenspektroskoopiat.


Hannu Vuorinen

Hannu Sakari Vuorinen (18. jaanuar 1959 Helsingi – 19. august 2016 Helsingi) oli Soome poksija.

Vuorinen oli I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) kokku kahekordne Soome meister aastatel 1983–1984 ning sai aastatel 1978–1979 III koha ja 1980. aastal II koha.

1984. aasta suveolümpiamängudel Los Angeleses kaotas ta teises ringis mehhiklasele Ostavio Roblesele.

Vuorinen poksis novembrist 1988 kuni aprillini 1990 elukutselisena. Ta pidas kokku 8 kohtumist ning võitis neist 6 (neist 4 nokaudiga) kohtumist, kaotas 1 kohtumise ning 1 kohtumine jäi viiki.


Markku Sarasto

Markku Sarasto (sündinud 1962 Riihimäel) on Soome endine poksija. Ta võistles harrastajana 80 korda ning võitis neist 74 ja kaotas 6 kohtumist.

Sarasto oli 1982. aastal Soome meister kukk-kaalus (kuni 54 kg) ning sai Soome meistrivõistlustel kukk-kaalus (kuni 54 kg) 1981. aastal ja sulgkaalus (kuni 57 kg) 1984. aastal III koha.

Sarasto osales 1981. aastal Tamperes 24. Euroopa meistrivõistlustel kukk-kaalus (kuni 54 kg), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Viktor Mirošnõtšenkole (Nõukogude Liit) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales 1982. aastal Münchenis 3. maailmameistrivõistlustel poksis kukk-kaalus (kuni 54 kg), kuid kaotas II ringis ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.


Paavo Roininen

Paavo Henno Roininen (hüüdnimega "Pivo"; 24. juuli 1935 Utajärvi – 10. oktoober 2022) oli Soome poksija.

Roininen oli kokku kolmekordne Soome meister – kärbeskaalus (kuni 51 kg) 1958. aastal, kukk-kaalus (kuni 54 kg) 1959. aastal ja sulgkaalus (kuni 57 kg) 1961. aastal. Ta sai kärbeskaalus (kuni 51 kg) 1958. aastal III koha.

Roininen osales kaks korda Eesti NSV – Soome sõpruskohtumistel ning võitis oma kohtumise 1958. aastal ja kaotas oma kohtumise 1960. aastal.

Roininen osales 1959. aastal Luzernis 13. Euroopa meistrivõistlustel kukk-kaalus (kuni 54 kg), kuid kaotas II ringis oma kohtumise hilisemale 1960. aasta Rooma olümpiamängude hõbemedalivõitjale Primo Zamparinile (Itaalia) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales 1960. aasta Rooma olümpiamängudel kukk-kaalus (kuni 54 kg), kuid kaotas I ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.


Alma Vaarman

Alma Vaarman (ka Alma Vaarman-Silber; 9. september 1902 Tallinn – 20. detsember 1992 Tallinn) oli eesti kommunist.

Alma Vaarman oli illegaalse Eestimaa Kommunistliku Partei liige 1922. aastast ja illegaalse EKP III kongressi delegaat. Aastal 1922 oli ta üks ELKNÜ I kongressi kuueteistkümnest osalejast. Hiljem Nõukogude okupatsiooni ajal olid nad koos Vladimir Kanguriga viimased veel elus olevad ELKNÜ I kongressi delegaadid ning "revolutsiooniveteranid".

Alma Vaarman oli aastatel 1922–1923 Töölisühisuste Kesknõukogu ja EKP Tallinna komitee liige.

Ta vangistati illegaalse riigivastase poliitilise tegevuse eest Eestis 1923. aastal ja mõisteti selle eest viieks aastaks vangi.

1929. aastal siirdus A. Vaarman salaja Nõukogude Liitu. Aastatel 1929–1931 õppis ta Moskva rahvusvahelises Lenini koolis, kus lõpetas kursuse kolme aasta asemel kahe aastaga. 1931. aastal esitas ta lõputöö teemal "EKP poliitika ja taktika maaküsimuse lahendamisel Eestis 1917–1919 aastail". Esines ettekandega Kominterni Poola-Balti Ländersekretariaadi istungil Mitzkevic-Kapsukase juhtimisel. Pärast seda suundus Krimmi ja sealt naastes heideti EKP-st välja. Ennistati 1934. aastal kui eksikombel väljaheidetu. Aastatel 1931–1937 töötas ta Moskva teedeministeeriumis kaadriinspektorina. Aastatel 1935–1937 õppis ta Moskva kirjandusinstituudi eriosakonnas. 9. oktoobril 1937 arreteeriti ta Moskvas rahvusdemokraatia vastu suunatud aktsiooni käigus. 1946. aastal rehabiliteeriti ja naasis Eestisse. Aastatel 1946–1950 oli ta Tallinnas laotööline. 1950–1956 elas väljasaadetuna Krasnojarski krais. 1956–1957 oli ta Nõmme invaliididekodu majandusjuhataja. Läks 1957. aastal pensionile. Teenete eest Eesti kommunistlikus liikumises nimetati ta 1957. aastal personaalpensionäriks.

Alma Vaarman suri 1992. aastal ja on maetud Rahumäe kalmistule.


Vestern

Vestern on kunsti üks žanre. Vesterni tegevus toimub tavaliselt 19. sajandi teisel poolel Metsikus Läänes.

Enamiku vesternite tegevus toimub Ameerika Ühendriikide Metsikus Läänes 19. sajandi teisel poolel. Tegelasteks on kangelaslikud kauboid, kes peavad tihti võitlusi üksteise vastu või "kurjade" indiaanlaste vastu. Tavaliselt on üheks tegelaseks ka šerif. Eriti vanematest vesternitest on näha, et kujutatakse just võitjate ajalugu: indiaanlased on vaid kurjad jõud, kes on Metsikus Läänes vaid selleks, et ausaid kauboisid tappa. Hiljem küll see mingil määral muutub. Samuti õhkub vesternitest idealiseeritust: kauboid on õilsad kangelased, kellel on alatasa huvitavad seiklused. Tegelik kauboide elu aga oli üsna morn: enamik olid vaesed ning said töötada vaid hooajaliselt, millest oli ennast raske ära elatada. Samuti on vesternite üheks märksõnaks frontier ('ääremaa'). Palju tegevustikust toimus enamasti ääremaal, kuhu keskvõim ei ulatunud ehk kauboid pidid ise hakkama saama.


Walter Scott

Sir Walter Scott (15. august 1771 Edinburgh – 21. september 1832 Abbotsford, Roxburghshire) oli šoti kirjanik.

Ta oli inglise kirjanduse üks suurimaid esindajaid 19. sajandi alguses. Ta oli ajaloolise romaani žanri looja. Tema tuntumate teoste hulka kuuluvad "Waverley" (1814), "Rob Roy" (1817) ja "Ivanhoe" (1819).

Scott huvitus juba lapsepõlves Šotimaa ajaloost ning šoti poeetilistest legendidest ja rahvapärimustest. Scotti kirjanduslik tegevus jaguneb kahte perioodi. Esimesel perioodil (1795–1814) kirjutas ta peamiselt luulet (ballaade ja poeeme). Teisel perioodil (1814–1832) läks Scott üle proosale ning hakkas kirjutama ajaloolisi romaane.


Bardzragujn Humb

Bardzragujn Humb (armeenia keeles Բարձրագույն Խումբ; ka Hajastani Bardzragujn Humb) on Armeenia jalgpalli kõrgeim liiga. Liiga on loodud 1992. aastal.

Alates 1992. aastast on liiga meistriks tulnud üheksa klubiga. Edukaim klubi on 15 tiitliga FC Pyunik. Neli korda on võitnud Shirak ja Alashkert.


Copa del Rey

Copa del Rey ('kuninga karikas') on Hispaania klubijalgpalli karikavõistlused. Karikavõitja saab õiguse osaleda UEFA Euroopa Liigas.

Copa de Su Majestad el Rey de Fútbol, tuntud kui Copa del Rey või La Copa, on iga-aastane jalgpalliturniir, kus osalevad parimad Hispaania klubid. Turniiri peetakse väljalangemismängude süsteemis ning seda korraldab Hispaania kuninglik jalgpalliliit.

Praegune meister on Real Betis, kes alistas 23. aprillil 2022 toimunud finaalmängus Valencia. Enim kordi on Hispaania karika võitnud FC Barcelona (kokku 31 võitu).


Kiievi FK Dõnamo

Kiievi Dünamo või ukrainapäraselt Dõnamo Kõjiv (ukraina ФК «Динамо» Київ) on Ukraina jalgpalliklubi, mille kodulinn on Kiiev. Klubi mängib Ukraina jalgpalli kõrgliigas.


Lohe

Lohe ehk draakon on müütiline loom, keda tuntakse paljudes traditsioonides üle maailma.

Lohesid on alati kirjeldatud roomajatena, aga kui antiikajal kujutati neid rohkem mao moodi, siis keskajal kujutati neid rohkem sisaliku moodi.

Lohesid on kujutatud Babülonis asuval Ištari väraval, mis rajati umbes 575 eKr.

Kristluses on lohe sümboliseerinud Kuradit. Sellepärast on oluline kristlik pühak püha Jüri, kes tappis lohe.

Heraldiline lohe esineb Euroopas paljudel vappidel, näiteks Walesi, Gruusia, Moskva ja Londoni vapil.

Bioloogid on vahel nimetanud lohedeks mitmesuguseid sisalikke. Nende hulka kuuluvad loheagaamid ja ebalohelised. Kuid müütides esinevaid lohesid meenutab rohkem komodo varaan, kes on inimesigi murdnud ja söönud.


Breitenfeldi lahing (1642)

Breitenfeldi lahing oli Kolmekümneaastase sõja ajal 2. novembril (vkj 23. oktoobril) 1642 Rootsi ja Keisririigi vägede vahel Leipzigi lähedal Breitenfeldis peetud lahing.

Üksteist aastat varem oli samas kohas toimunud esimeses Breitenfeldi lahingus Gustav II Adolfi juhitud Rootsi armee saanud tähtsa võidu varem võitmatuna püsinud feldmarssal krahv Johann t'Serclaes von Tilly üle.

Teine Breitenfeldi lahing leidis aset feldmarssal Lennart Torstensoni juhitud Rootsi vägede, kes olid mõni päev varem asunud piirama Leipzigit, ning neile järgnenud keiserliku väe vahel. Keisririigi väge juhatasid keiser Ferdinand III vend ertshertsog Leopold Wilhelm ning kindralfeldmarssal Ottavio Piccolomini.

Keiserlik armee sai suurte kaotuste osaliseks: hukkunute või haavatutena langes rivist välja 15 000 meest, 5000 meest võeti vangi. Samuti kaotati kõik 46 suurtükki. Rootsi väed kaotasid hukkunute või haavatutena 4000 meest.

Võit Breitenfeldi lahingus võimaldas Rootsil okupeerida Saksimaa.


Washingtoni monument

Washingtoni monument (inglise keeles Washington Monument) on Ameerika Ühendriikide esimese presidendi George Washingtoni mälestusmärk (obelisk) USA pealinnas Washingtonis National Mallis.

Monumendi kõrgus on 169 meetrit. See on valmistatud marmorist, graniidist ja gneisist.

Monumendi ehitus algas nurgakivi panekuga 4. juulil 1848, kuid ehitus katkes 1854. Ehitus jätkus 1877 ja monument valmis alles päiskivi panekuga 6. detsembril 1884. Monument pühitseti 21. veebruaril 1885 ja avati ametlikult 9. oktoobril 1888. Vahepealne paus tuli sellepärast, et algul lõppes raha otsa ja siis toimus kodusõda. Kerge muutus marmori värvis näitab, kus ehitus pooleli jäi. See asub 46 m kõrgusel ehk 27% kõrgusel obeliski pikkusest.

Monumendi arhitekt 1840. aastatel oli Robert Mills, aga kui ehitust pärast pausi jätkati, siis tehti tema projekt oluliselt ümber.

Washingtoni monument oli maailma kõrgeim ehitis Eiffeli torni valmimiseni Pariisis 1889. aastal. Enne Washingtoni monumenti oli maailma kõrgeim ehitis Kölni katedraal, mis on 157 m kõrge.

Tänapäevani on Washingtoni monument maailma kõige kõrgem kiviobelisk. Texases asuv San Jacinto monument on küll 3,6 m kõrgem, aga see pole tehtud kivist, vaid raudbetoonist. Pyongyangis asuv Juche idee monument on samuti vähem kui meetri võrra kõrgem, aga selle ülemised 20 meetrit pole kivist, vaid metallist.

Monumendi sisemuses on trepp, millel on 897 astet ja 50 madet. Lisaks on seal lift, mida esialgu kasutati ehitusmaterjali tõstmiseks, aga hiljem kohandati turistide veoks. Esialgu sõitis lift auru jõul ja tõusis tippu 20 minutit. Lifti lubati üksnes mehi, sest selles sõitmist peeti ohtlikuks, naised ja lapsed pidid trepist ronima. Tänapäeval tõuseb lift tippu 70 sekundit ja trepp on külastajatele suletud, sest vandaalid kipuvad seintele sodima ja trepikojas olevaid mälestuskive lõhkuma.

23. augustil 2011 sai monument 5,8-magnituudises Virginia maavärinas kahjustada ja suleti. Pärast 15 miljonit USA dollarit maksnud remonti avati monument taas külastajatele 12. mail 2014.


Arthur Koestler

Arthur Koestler (5. september 1905 Budapest – 3. märts 1983 London) oli Ungari juudi päritolu Briti kirjanik ja psühholoog.


Rasun Anterselva vald

Rasen-Antholzi kõrgus merepinnast on 1030 meetrit. Asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta. 2011. aasta juuni seisuga rääkis 98,40% elanikest emakeelena saksa keelt, 1,16% itaalia keelt ja 0,44% ladiini keelt.


Abisõna

Abisõna ehk partikkel on uuemas keeleteaduskäsitluses muutumatu mittetäistähenduslik sõna (s.o abimäärsõna, kaassõna, rõhumäärsõna, sidesõna või hüüdsõna); suulise kõne kirjeldamisel võidakse partikliteks nimetada ka ainult hüüdsõnu ja rõhumäärsõnu.

Varasemas keeleteaduskäsitluses nimetati partikliteks kõiki muutumatuid sõnu (partikkel laiemas mõttes), s.o määrsõnad, asemäärsõnad, abimäärsõnad, kaassõnad, rõhumäärsõnad, sidesõnad ja hüüdsõnad.


Grigori Jegorov

Grigori Jegorov (sündinud 12. jaanuaril 1967 Šõmkendis Kasahhi NSV-s) on endine NSV Liidu ja Kasahstani teivashüppaja, 1988. aasta olümpiamängude pronksmedalist.

Isiklik rekord 5.90 pärineb 1993. aasta maailmameistrivõistlustelt, kus ta võitis hõbemedali.


Satelliiditaldrik

Satelliiditaldrik on paraboolantenn satelliittelevisiooni saadete vastuvõtmiseks sidesatelliitidelt. Antenn koosneb paraboolreflektorist (paraboloidikujulise pinnaga reflektorist ehk peegeldist) ja vastuvõtupeast, milleks on võimendus-muundusplokk LNB. Reflektor koondab elektromagnetlainete energia LNB kiirgurelemendile, mis muundab väljaenergia elektrivooluks. Ploki väljundist juhitakse võimendatud ja madaldatud sagedusega signaal koaksiaalkaabli kaudu vastuvõtjasse (satelliidituunerisse, telerisse).


Vikipeedia:Suvepäevad 2012

Vikipeedia suvepäevad 2012 toimusid 4.–5. augustil (L–P) Muhu saarel.

Suvepäevade raames toimus pühapäeval, 5. augustil, kell 13.15–17.30 Hellamaa Külakeskuses MTÜ Wikimedia Eesti üldkoosolek.


Nijmegen

Nijmegen () on linn Hollandi idaosas Gelderlandi provintsis Saksamaa piiri ääres.

Seda peetakse Hollandi vanimaks linnaks, 2005. aastal tähistas Nijmegen oma 2000. aastapäeva.


Anžela Voronova

Anžela Voronova (sündinud 4. oktoobril 1968 Narvas) on Eesti laskur, kolmekordne sõjaväelaste maailmameister.

Tema treener on Aleksandr Makarov.

Eesti Kaitseväe kapralina on ta tulnud kolmel korral sõjaväelaste maailmameistriks. Anžela Voronova on osalenud neljadel sõjaväelaste maailmameistrivõistlustel: 2002., 2006., 2010. ja 2012. aastal. Vaid 2010. aasta MM-il saavutas ta 12. koha, ülejäänud MM-idel tuli ta maailmameistriks. Viimati tuli Anžela Voronova maailmameistriks detsembris 2012 Hiina linnas Guangzhous toimunud sõjaväelaste maailmameistrivõistlustel.

Augustis 2011 sai ta 6. koha Euroopa meistrivõistlustel Belgradis ja pääses Eesti koondisse 2012. aasta suveolümpiamängudel Londonis. Seal saavutas ta naiste õhupüssi 10 meetri laskmises 42. koha, saades kvalifikatsioonivõistlusel 391 punkti. Veel osales ta väikepüssi 50 m standardharjutuses.

Juulis 2013 Horvaatias toimunud Euroopa meistrivõistlustel tuli Anžela Voronova Euroopa meistriks.

Septembris 2014 Hispaania linnas Granadas toimunud maailmameistrivõistlustel sai Voronova kaks pronksmedalit (individuaalselt ja võistkondlikult, naiste 300 m lamadesharjutuses).

23.–24. mail 2016 maailma karikasarja Müncheni (Saksamaa) etapil sai ta naiste standardis teise koha uue Eesti rekordiga (456,7).


Reena Pärnat

Reena Pärnat (sündinud 1. detsembril 1993 Pärnus) on Eesti vibulaskur.

Tema treenerid on olnud Raul Kivilo (2010–2017) ja Arne Pärnat. 2018. aastast treenib teda Siret Luik.

Reena Pärnat sai Londonis 2012. aasta suveolümpiamängudel 33. koha.

2012. aastal võitis juunioride Euroopa meistrivõistlustel individuaalarvestuses hõbemedali.

Tulnud Eesti meistriks individuaalselt 6 korda (2012, 2014–2017), naiskonnavõistluses 8 korda (2010–2017) ja segavõistkondade arvestuses 1 korra (2014). Püstitanud individuaalselt 11, naiskondlikult 5 ja segavõistkondlikult 1 Eesti rekordi.


Aldous Huxley

Aldous Leonard Huxley ['ooldös l'enöd h'aksli] (26. juuli 1894 Godalming, Surrey – 22. november 1963 Los Angeles, California) oli inglise kirjanik. Ta sündis Suurbritannias, ent elas hiljem Ameerika Ühendriikides. Huxleyle on tuntuse toonud eelkõige düstoopilisest tulevikust rääkiv romaan "Hea uus ilm" (originaalpealkiri Brave New World, ilmunud 1932).


3. Smolenski ulaanipolk

3. Smolenski ulaanipolk (vene 3-й уланский Смоленский Императора Александра III полк) oli Venemaa keiserliku sõjaväe ulaanipolk (tegutses eriaegadel ka tragunipolguna). Aastatel 1898–1914 asus polgu staap Vilkaviškise lähistel Suwałki kubermangus.

Väeüksus formeeriti viiest füseljeeroodust 28. juulil (uue kalendri järgi 8. augustil) 1708 Smolenski aadelkonna eestvõtul, kandes algselt nimetust Рославский драгунский шквадрон.


Suur Inimese Loodud Jõgi

Suur Inimese Loodud Jõgi (Great Man-Made River, GMR, ) on torudevõrgustik, mis varustab Nuubia põhjaveekihist veega Sahara kõrbes asuvat Liibüat. Suur Inimese Loodud Jõgi on maailma suurim niisutusprojekt.


Patrick Barnes

Patrick Barnes (sündinud 9. aprillil 1987 Belfastis) on Iirimaa ja Põhja-Iirimaa poksija.

Barnes sai helveskaalus (kuni 48 kg) pronksmedali 2008. aasta Pekingi olümpiamängude poksivõistlustel, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Shiming Zoule (Hiina RV) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja ning 2012. aasta Londoni olümpiamängude poksivõistlustel, kaotades poolfinaalis jälle hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Shiming Zou'le (Hiina RV) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja.

Barnes võitis helveskaalus (kuni 49 kg) 19. Rahvaste Ühenduse mängude poksivõistlustel (Delhi, 2010) kuldmedali ja tuli Rahvaste Ühenduse meistriks Ta osales helveskaalus (kuni 48 kg) 18. Rahvaste Ühenduse mängude poksivõistlustel (Melbourne, 2006), kuid kaotas veerandfinaalis oma kohtumise hilisemale pronksmedalivõitjale Simanga Shibale (Svaasimaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Barnes osales helveskaalus (kuni 48 kg) 14. maailmameistrivõistlustel (Chicago, 2007), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja maailmameistrile Shiming Zou'le (Hiina RV) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 15. maailmameistrivõistlustel (Milano, 2009), kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales helveskaalus (kuni 49 kg) 16. maailmameistrivõistlustel (Bakuu, 2011), kuid kaotas 2. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Barnes võitis helveskaalus (kuni 48 kg) 38. Euroopa meistrivõistlustel (Moskva, 2010) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks. Ta sai helveskaalus (kuni 49 kg) 40. Euroopa meistrivõistlustel (Minsk, 2013) hõbemedali, andes vigastuse tõttu finaalis loobumisvõidu David Airapetjanile (Venemaa).


Imandra Lake

Imandra Lake on 2010. aastal tegevust alustanud Eesti shoegaze-ansambel, mille moodustasid varem ansamblis Pia Fraus tegutsenud Rein Fuks ja Eve Komp.

Sarnaselt eelmise projektiga teeb ka Imandra Lake müra- ja kajarohket shoegaze-muusikat, kuid seda vähem popilikult ja rohkem mõtisklevalt-rahulikult, käies ära ka tumedama folkmuusika piirimail. Nende debüütalbum "Seesamseesam" sai hea vastuvõtu osaliseks ning seda iseloomustab mõtlikkus, müraseinte kasutamine ja minimalistlik lüürika. Kontserdil toetavad bändiliikmeid ansamblitest Bad Apples ja Galaktlan Grupp tuntud muusikud.

2011. aastal andis ansambel välja viie looga EP "Ülistuslaulud", millelt leiab muuhulgas töötlused lauludest "Lootus" (varem esitanud Janika Sillamaa), "Külm" (varem esitanud Johanson & vennad) ja "Ärkamise aeg" (autor René Eespere).

2012. aasta juulis avaldati kahe looga singel "Ilus aeg", millelt leiab laulu "Ilus aeg" remiksid Šoti muusikult Bill Wells ja Jaapani ansamblilt Tenniscoats. Neist viimane on omapärane selle poolest, et jaapanlased esitavad laulu eesti keeles, olles selle ära õppinud kuulmise järgi.

2014. aastal andis plaadifirma Seksound välja ansambli albumi "Avane". 2014. aasta veebruaris ilmus albumilt singel "Maa põleb".


Lembitu (täpsustus)

Lembitu oli muinaseestlaste vanem. Lembitu on eesnimi. Lembitu oli kino Tallinnas. Lembitu oli kino Rakveres. Lembitu oli Tallinnas tegutsenud õmblusvabrik. 'Lembitu' on õunasort. Lembitu oli Eesti Merelaevanduse laev. "Lembitu" on Aristarch Sinkeli ajalooline romaan. "Lembitu" on Friedrich Reinhold Kreutzwaldi poeem. Lembitu nime kandis Punaarmee tankikolonn. Lembitu on Eesti karatekool Lembitu oli Eesti NSV kolhoos Jõgeva rajoonis


Lembitu (eesnimi)

Lembitu on eesti mehenimi.

2018. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Lembitu 63 mehel. Lembitu on populaarsuselt 774. mehenimi.


PPS-43

Püstolkuulipilduja PPS-43 (vene keeles 7,62-мм пистолет-пулемёт Судаева образца 1943 годa (ППС-43) 7,62-mm pistolet-pulemjot Sudajeva obraztsa 1943 goda (PPS-43)) on Nõukogude Liidus Teise maailmasõja ajal valmistatud püstolkuulipilduja.

Relv töötati välja 1942. aastal, algselt oli relva nimi PPS-42. Seda katsetati 1942. aasta talvel Leningradi rindel. Katsetamisel ilmnesid PPS-il mitmed konstruktsioonivead. Pärast moderniseerimist sai relv nimeks PPS-43, mis oli laialt kasutusel Teises maailmasõjas Punaarmees. PPS-43 7,62 mm padrun on sama, mis PPŠ-41-l. Relvalaad on sama konstruktsiooniga nagu MP-40-l, ainult see käib lahti vastupidi, üles.


Horvaadid

Horvaadid (omanimetus horvaadi keeles hrvati, sg hrvat) on lõunaslaavi päritolu etnos, kes elab peamiselt Horvaatias ning Bosnias ja Hertsegoviinas (on seal üks kolmest konstitutsioonilisest rahvusest), samuti Montenegro idaosas, Serbia põhjaosas Vojvodinas, Austria idaosas Burgenlandis ning Burgenlandiga piirnevatel Ungari ja Sloveenia aladel, aga ka mujal Balkani riikides. Peale oma põliste asualade elab horvaate väljarännanutena mujal maailmas, sealhulgas Euroopas, Põhja- ja Lõuna-Ameerikas, Austraalias, Uus-Meremaal ning Lõuna-Aafrikas.

Horvaatide üldarv on 8–9 miljonit, sellest umbes 4 miljonit elab Horvaatias ja hinnanguliselt 4,5 miljonit väljaspool Horvaatiat (2005), sealhulgas 659 718 Bosnias ja Hertsegoviinas (2000).

Horvaadid on enamasti katoliiklased, kõnelevad horvaadi keelt ja kasutavad ladina tähestikku.

Bütsantsi keisri Konstantinos VII 10. sajandil kirjutatud teose "De Administrando Imperio" järgi saabusid horvaadid praegusele asualale 7. sajandi alguses.

Asuala geograafilise asendi tõttu on horvaadi kultuur sajandite jooksul mõjutusi saanud naaberrahvastelt, kõige rohkem Kesk-Euroopast (Austriast ja Ungarist) ja Vahemere maadest (Veneetsiast), olles omakorda mõju avaldanud oma naabritele.

Horvaadi kultuuri rikkusest annab tunnistust tõsiasi, et viis kultuuriobjekti UNESCO maailmapärandi nimistus asub Horvaatias.


Ilus aeg (Imandra Lake)

"Ilus aeg" on singel ansambli Imandra Lake debüütalbumilt "Seesamseesam" (2010). Singlilt leiab laulu kaks töötlust: esimene Šoti džässmuusikult Bill Wellsilt ja teine Jaapani ansamblilt Tenniscoats. Neist viimane on omapärane sellepoolest, et jaapanlased esitavad laulu eesti keeles, olles selle ära õppinud kuulmise järgi.

Singlit saab veebis tasuta kuulata ning lood digitaalsel kujul osta.


Odra tänav (Tallinn)

Odra tänav on tänav Tallinna kesklinnas Juhkentali ja Keldrimäe asumis. Tänav algab Tartu maanteelt (teisel pool seda on Türnpu tänav) ning lõpeb Juhkentali tänaval, kust edasi jätkub Filtri tee. Tänav ristub Lastekodu tänava ja Jakobi tänavaga.


Ferdinand Rei

Ferdinand Rei (24. veebruar 1896 Kabala vald − 20. jaanuar 1977) oli eesti ajakirjanik, poliitik ja põllumees.

Ta lõpetas eksternina keskkooli ja töötas 1913 ajalehe Olevik toimetuses. Aastatel 1917 ja 1918 oli ta ajalehtede Kiir ja Tööline ajakirjanik, töötades koos Viktor Kingissepa, Hans Pöögelmanni ja Jaan Anveltiga. Ta sattus Aleksandr Koltšaki kätte vangi. Ta oli VK(b)P liige. Aastatel 1919 ja 1920 oli ta ajalehe Siberi Tööline toimetaja. VK(b)P Siberi oblastibüroo Eesti agitatsiooni ja propaganda osakonna otsusega heideti ta parteist välja parteidistsipliini rikkumise ja parteivastase kihutustöö pärast. Ajalehe Sovetskaja Sibir (Nõukogude Siber) 1920. aasta 4. juuni numbris ilmus selle kohta isegi teade.

Aastal 1920 opteerus ta venna abiga Eestisse tingimusel, et ei osale enam poliitilises tegevuses. Ta elas seejärel Imaveres Kadastiku talus (54 hektarit), oli peremees ja tegelik põllumees. Aastast 1927 oli ta Imavere valla volikogu liige. Lisaks oli ta üle kümne aasta Imavere masinatarvitajate ühistu juhatuse liige, aastast 1931 Imavere veeühistu juhatuse liige ja üle kümne aasta ühispiimatalituse revisjonikomisjoni liige.

Enne 1941. aasta juuniküüditamist sai ta sellest teada ja hoiatas inimesi. 1949. aasta märtsiküüditamise eel määrati ta küüditavate nimekirja, kuid teda ei küüditatud. 1949–1953 varjas ta end naiseõdede juures Paide lähedal.

Ta arreteeriti 5. märtsil 1953 ja Eesti NSV Ülemkohus mõistis ta § 58-10 lõike 2 alusel 25 aastaks vangilaagrisse ja 5 aastaks asumisele. Ta saadeti Mordva ANSV-sse Dubravlagi, kust vabanes 1955. Seejärel elas ta Paides.


Margus Kliimask

Margus Kliimask (sündinud 21. jaanuaril 1959) on eesti muusik. Ta on mänginud basskitarri ansamblites Linnu Tee, Proov 583 ja P3. Samuti on ta tunnustatud infotehnoloogiaspetsialist.


Europe by Satellite

Europe by Satellite (televisioonikanalid EbS ja EbS+) on Euroopa Liidu televisioonikanalid, mida haldab Euroopa Komisjon. Saateid edastatakse paljudes Euroopa Liidu keeltes.

Peamiseks sisuks on ülekanded Euroopa Komisjonist, Euroopa Parlamendist, Euroopa Liidu Nõukogust, Euroopa Keskpangast ja teistest Euroopa Liidu institutsioonidest; pressikonverentsid jms.


Aulepa tuulepark

Aulepa tuulepark on tuulepark Lääne-Nigula vallas Läänemaal. 13 tuulikuga tuulepark valmis aastal 2009 ning 2011. aasta suvel lisandus neile veel kolm tuulikut. Iga tuuliku elektritootmise võimsus on 3 MW, mis teeb kogu pargi võimsuseks 48 MW ning pargi aastane elektritoodang on kuni 123 GWh. Laiendatud tuuleelektrijaama toodanguga saab katta ca 43 000 keskmise tarbimisega Eesti pere aastase elektrivajaduse.

Pargi 16 tuulikust 8 asuvad Aulepa külas, 6 Suur-Nõmmküla külas ning 2 Vanaküla külas.


Satelliittelevisioon

Satelliittelevisioon, ka sat-TV, on televisiooniprogrammide edastamine sidesatelliitide ehk sidetehiskaaslaste vahendusel.

Need satelliidid tiirlevad geostatsionaarsel orbiidil, s.t ekvaatori kohal Maa pöörlemisega samas suunas sellisel kõrgusel (umbes 35 800 km), et nende tiirlemisperiood on 24 tundi. Sel juhul püsib satelliit Maa ühe ja sama punkti kohal.

Sidesatelliidil olev retranslaator ehk transponder võtab vastu Maal asuvast kosmosesidesaatjast edastatavat raadiosignaali, mis kannab satelliitringhäälingu televisiooni- ja raadioprogramme. Transponder võimendab neid signaale ja saadab muudetud kandesagedustel raadiokiirena tagasi Maa teatud kindla piirkonna poole. Vastuvõetava signaali võimsus on kõige suurem kiirega kaetud ala keskosas.

Transponderite raadiosignaale võetakse vastu sidesatelliidi poole suunatud paraboolantenniga, mida kutsutakse satelliiditaldrikuks. Peegeldi suunab väljaeraldatud elektromagnetlained oma fookuses kaiknevasse võimendus-muundusplokki (LNB), mille väljundist lähevad elektrisignaalid vastuvõtjasse. Vastuvõtuseadmeks võib olla eraldi satelliidituuner (satituuner, digiboks) või digiteleris paiknev DVB-S-moodul.

Satelliittelevisioon on ainus televisiooniprogrammide edastamise võimalus maades ja piirkondades, kus puudub maapealse televisioonilevi võrk ja kaabeltelevisiooni võrk.


Eesti Straussi Ühing

Eesti Straussi Ühing (ka Eesti Johann Straussi Ühing) on 1990. aastal Elvas asutatud mittetulundusühing, mille eesmärk on tutvustada ja propageerida Strausside suguvõsa ja nende kaasaegsete muusikat.

Ühingu looja ja esimene esimees oli Elva kultuuritegelane Kalev Päid. 1990. ja 1991. aastal avaldas ta ühingu nimel kaks brošüüri, mis tutvustasid Johann Straussi elu ja loomingut. Kohalikest kultuuritegelastest osales ühingus ka Elva Vabatahtliku Tuletõrje Ühingu esimees Julius Illus.

Eesti Straussi Ühing on tegutsenud Elvas Leopold Hanseni majamuuseumis aadressil Vaikne tänav 10. Alates 2019. aastast on ühing registreeritud Elvas aadressil Kesk tänav 23. Ühingu algatusel toimuvad Elvas mitmesugused muusika- ja kultuuriüritused, nende seas kammerkontserdid, uusaastakontserdid ja Straussi festival "Kuningriik", mida on nimetatud "Elva stiilseimaks suvepeoks, kus ka pealtvaatajad on riietunud 19. sajandi teise poole moe järgi".


Satelliitraadio

Satelliitraadio on raadioprogrammide edastamine ühe või enama sidesatelliidi vahendusel ja vastuvõtmine selleks kohandatud seadmetega.

Signaalide edastamiseks kasutatakse geostatsionaarsel või geosünkroonsel orbiidil olevaid tehiskaaslasi.


Liigend

Liigend ehk šarniir (pr sõnast charnière, mis ld sõnast cardo 'uksehing') on liikuv liide, mis võimaldab detailide pöörlemist ainult ümber ühise telje või punkti.


Rolandas Jasevičius

Rolandas Jasevičius (sündinud 31. juulil 1982 Vilniuses) on Leedu endine poksija.

Jasevičius osales II kergekeskkaalus (kuni 69 kg) 2004. aasta Sydney olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Jasevičius osales II kergekeskkaalus (kuni 69 kg) 12. maailmameistrivõistlustel (Bangkok, 2003), kuid kaotas 1. ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Andre Bertole (USA) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Jasevičius sai II kergekeskkaalus (kuni 69 kg) 35. Euroopa meistrivõistlustel (Pula, 2004) pronksmedali. Ta osales I keskkaalus (kuni 71 kg) 34. Euroopa meistrivõistlustel (Perm, 2002), kuid kaotas 2. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.


Aleksander Pääsuke

Aleksander Pääsuke (sündinud 12. novembril 1949) on endine Eesti NSV julgeolekutöötaja.

Ta on olnud Eesti NSV Riikliku Julgeoleku Komitee uurimisosakonna uurija, vanemuurija, uurija-kriminalist ja eriti tähtsate asjade uurija aastail 1976–1991.


Valeri Pork

Valeri Pork (sündinud 8. juulil 1941 Kalininis, nüüdses Tveris) on Vene vastuluuraja, jurist ja keskkonnakaitsja.

Pork oli Nõukogude Vastuluure töötaja. Selles ametis kontrollis ta välismaa ajakirjanikke ning tegeles Saksamaa LV Moskva esinduse operatiivteenindamisega.

Rahvusvahelise õiguse jurist, ajakirjanik, professor. Julgeoleku-, riigikaitse- ning korrakaitseprobleemide akadeemia asepresident. Fondi Rahvusvaheline Ökoloogiline Ohutus president.

Pork kirjutas 2004. aastal ajalehes Vojenno-promõšlennõi Kurjer, kuidas Vene piirivalve alampolkovnik töötas Eesti luure heaks.


Arnold Pork

Arnold Pork (sündinud 8. juulil 1941 Kalininis, Vene NFSV-s) on Eesti ja Vene ettevõtja, keskkonnategelane ning Vene poliitik.

Pork on lõpetanud Leningradi Ülikooli õigusteaduskonna, õigusteaduse doktor, professor. Ta on Riigiduuma eelmise koosseisu kommunistist spiikri Gennadi Seleznjovi nõunik. 1999. aastal kandideeris Pork Tveri oblasti kuberneriks. Ta on olnud Vene nafta- ja gaasifirma Trans Nafta asepresident.

MTÜ Rahvusvaheline Töösturite ja Ettevõtjate Kongress juhatuse liige, SA Balti Mere Ökoloogilise Ohutuse Rahvusvaheline Fond juhatuse liige ja asutaja, MTÜ Eesti-Vene Ettevõtjate Koda endine juhatuse liige. 2006. aastal Saksamaal asutatud International Institute of Ecological Safety for Baltic and Northern Seas ekspert.

Porgil on nii Eesti kui ka Vene kodakondsus. Vene ajakirjanduses on teda seostatud KGBga.

2010. aastal teatas Pork Vene-Eesti keskkonnaorganisatsiooni Puhas Läänemeri juhina, et Läänemeres on vähemalt pool miljonit tonni erinevaid keemiarelvi, mis sinna uputati pärast Teist maailmasõda. Relvad on Porgi sõnul uputatud Helsingi-Tallinna joonest ida poole endise Nõukogude Liidu territoriaalvetesse


Romualdas Murauskas

Romualdas Murauskas (3. mai 1934 Kaunas – 23. mai 1979 Kaunas) oli Leedu ja Nõukogude Liidu poksija.

Murauskas oli kokku kuuekordne Leedu NSV meister aastatel 1954 ja 1956–1960.

Murauskas sai poolraskekaalus (kuni 81 kg) 1956. aasta Melbourne'i olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale James Boydile (USA) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Murauskas osales poolraskekaalus (kuni 81 kg) 11. Euroopa meistrivõistlustel (Lääne-Berliin, 1955), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Ulrich Nitzschkele (Ida-Saksamaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 12. Euroopa meistrivõistlustel (Praha, 1957), kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Murauskas oli poolraskekaalus (kuni 81 kg) Nõukogude Liidu meister 1956. aastal. Ta sai Nõukogude Liidu meistrivõistlustel poolraskekaalus (kuni 81 kg) 3. koha aastatel 1955, 1959 ja 1960.


Ivan Kondakov

Ivan Kondakov (vene keeles Иван Лаврентьевич Кондаков; 8. oktoober 1857 Viljuisk, Jakuudi oblast – 14. oktoober 1931 Elva) oli Eestis tegutsenud vene keemik, sünteetilise kautšuki avastaja.

Kondakov lõpetas Krasnojarski poistegümnaasiumi. 1880. aastal astus Peterburi ülikooli füüsika-matemaatikateaduskonna loodusteaduste osakonda, lõpetas ülikooli 1884. aastal. 1885. aastal jäeti ta ülikooli juurde valmistuma professorikutseks.

1886. aastal määrati Kondakov laborandiks Varssavi ülikooli keemiakateedrisse. 1894. aasta detsembris kaitses Peterburi ülikoolis magistriväitekirja keemias "О синтезе под влиянием хлористого цинка в ряду жировых соединений".

1895. aastal määrati ta Tartu Ülikooli farmaatsiaprofessoriks ja ta töötas Tartus 1918. aastani.

1899. aastal avastas Kondakov dimetüülbutadieeni katalüütilise polümerisatsiooni sünteetiliseks kautšukitaoliseks aineks. Tema uurimused panid aluse sünteetilise kautšuki tootmisele Saksamaal Esimese maailmasõja ajal.

Aastatel 1918–1921 töötas Kondakov Praha ülikoolis.

Kondakovil oli maja Elvas professorite linnaosas, kus ta elas aastatel 1911–1918 ja 1921–1931.


Liivimaa hertsogkond

Liivimaa hertsogkond (ladina Ducatus Ultradunensis, poola Księstwo Inflanckie) oli haldusterritoorium 16. – 17. sajandil Lõuna-Eestis, Põhja-Lätis ja Edela-Venemaal, Rzeczpospolita riigis.

Liivimaa valitsemine reguleeriti 1576. aastal Rzeczpospolita kuningaks (1576–1586) saanud Stefan Batory poolt välja antud Liivimaa konstitutsiooniga (Constitutiones Livoniae), mis tunnustas Liivimaad vallutatud alana ega tunnustanud 1561. aastal Zygmunt II Augusti poolt välja antud Sigismund Augusti privileegid (Privilegium Sigismundi Augusti).

Piirkond nimetati hertsogkonnaks 1566. aastal, pärast aadelkonna ja Leedu, Vene ja Žemaitija suurvürstiriigi vahelise uniooni sõlmimist ning kuulus Leedu, Vene ja Žemaitija suurvürstiriigile kuni 1569. aasta Lublini unioonini, millest alates territoorium kuulus Rzeczpospolita Poola Krooni maade hulka.


Pärnu vojevoodkond

Pärnu vojevoodkond (poola województwo parnawskie) oli Poola-Leedu haldusüksus (vojevoodkond; algselt kuni 1598. aastani Pärnu presidentkond) Liivimaa hertsogkonnas, mis moodustati pärast Poola-Leedu ja Moskva tsaaririigi vahelise Jam-Zapolski vaherahu sõlmimist, millega Liivimaa ja sealhulgas endise Saare-Lääne piiskopkonna maavaldused siirdusid Poola-Leedu võimkonna alla.

Pärnu vojevoodkond oli üks kolmest Liivimaal moodustatud Liivimaa hertsogkonna vojevoodkonnast Tartu ja Võnnu kõrval.


Võnnu vojevoodkond

Võnnu vojevoodkond (poola keeles Województwo wendeńskie) oli Poola-Leedu haldusüksus Liivimaa hertsogkonnas 1598−1660.


Kohtla-Järve poolkoksimäed

Kohtla-Järve poolkoksimäed on põlevkivi poolkoksi kuhjamisel tekkinud mäed Kohtla-Järve Järve linnaosa lääneosas. Lõunapoolse mäe kõrgus on 167,7 meetrit, see on ühtlasi Eesti kõrgeim tehismägi, ning põhjapoolse mäe kõrgus on 143 meetrit. Varem oli mäestik viie tipuga, mille kõrgus ulatus kuni 186 meetrini.


Terje Pennie

Terje Pennie-Kolberg (sündinud 9. jaanuaril 1960 Kehras) on Eesti näitleja.

Ta lõpetas aastal 1978 Kehra Keskkooli ja aastal 1984 Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri 11. lennu.

Ta töötas aastatel 1978–1980 Ugala teatris, 1984–1990 Rakvere Teatris, 1990–2000 Eesti Draamateatris. Alates 2016. aastast töötab Ugala teatris.

Ta on olnud lühikest aega NUKU teatri ja Vanalinnastuudio trupi liige. Suurema hulga rolle on mänginud vabakutselise näitlejana paljudel lavadel. Suuremad rollid on olnud Rakvere Teatris ja Vanemuises. Ta on osalenud ka muusikalides (sh RO Estonia laval) ja telesarjades.


Välireklaam

Välireklaam on graafiline, tekstiline või muu reklaaminformatsioon, mis on paigutatud statsionaarsele või mobiilsele erikonstruktsioonile ja kuvatakse avatud maastikul, samas ka hoonete väliskülgedel, tänavatarvikutel, teede ja maanteede kohal või kõrval.

Välireklaamide hulka kuuluvad ka hoonete sees asetsevad teabekandjad – müügikoha- ehk POS- (point of sale) konstruktsioonid, TPD, ekraanid jmt, kuid sagedamini nimetatakse selliseid reklaame siiski sisereklaamideks (indoor-reklaam).

Välireklaam (tihti märgistatakse outdoor-reklaam terminiga või OOH (out of home) kuulub ATL (above the line) reklaamiliiki.


Maret Oja

Maret Oja (aastani 1991 Maret Peep; sündinud 25. augustil 1963 Tartus) on eesti näitleja.

Ta on lõpetanud 1981. aastal Tartu 2. Keskkooli ja 1986. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (12. lend).

Aastatel 1986–1991 töötas ta näitlejana teatris Vanemuine. Hiljem on ta töötanud stjuardessina ning diktori ja toimetajana Eesti Raadios.


Vilno leping (1559)

Vilno leping ehk Vilniuse leping sõlmiti 1559. aasta 31. augustil, Liivi sõja ajal, Liivi ordu ja Rzeczpospolita vahel Vilnius (selleaegne poolapärane nimetus Vilna, Wilna, Wilno).

Liivi ordu maameister Gotthard Kettler andis lepinguga Saksa ordu Liivi ordu maad Poola kuninga ja Leedu, Vene ja Žemaitija Suurvürstiriigi suurvürsti Zygmunt II Augusti kaitse alla, maad ähvardava Moskva tsaaririigi eest.

Liivi ordu poolne kaitse ja protektsiooni saavutamise eesmärgiks oli neutraliseerida 16. sajandi Euroopa suurriigi Rzeczpospolita poolse kaitsega Moskva tsaaririigi tsaari Ivan Julma vallutusi Vana-Liivimaal.

Sõlmitud leping ei kaitsenud Vana-Liivimaad Moskva tsaaririigi rünnakute eest, 1560. aasta algusest algasid taas Vene vägede rüüsteretked, millele orduväed ei suutnud piiri panna. Protektsioonilepinguga anti Rzeczpospolita vägede ja Mikołaj Radziwiłł Rudy kaitse alla mitu lossi Liivimaa lõuna- ja idapiiri lähistel, kuid poolakad ei kiirustanud abivägede saatmisega ning vältisid täielikult konflikti venelastega (sel ajal kehtis veel Vene-Leedu rahu, mida Zygmunt II August murda ei tahtnud).

1660. aasta aprillis Eestimaale saabunud Moskva tsaari vasallkuningas hertsog Magnus tegi asja veelgi keerulisemaks, kuna asus taotlema endale ka Eestimaa hertsogkonda, Maasilinna foogtkonda, Lihula linnust ning Uus-Pärnut, mis kõik kuulusid ordule. Nii puhkes Kettleri ja Magnuse konflikt, mis saatuslikult nõrgendas Liivimaa kaitsetahet ning tegi Vene vägedele maa hõivamise märksa hõlpsamaks. Nii langes Vene vägede kätte tugev Alūksne (Marienburgi) kindlus ning seejärel ka mitmeid teisi linnuseid, seda peamiselt ordu suutmatuse tõttu saata abivägesid, moona ja palgaraha.

2. augustil toimus Härgmäe lahing, kus ordu tippjuhtkond eesotsas Philip Schall von Belliga ründas vaid 500 mehega umbes 14 000-mehelist Vene väge. Peaaegu kõik sakslased kas tapeti või langesid vangi.

1561. aastal kujunenud olukorras sõlmis Gotthard Kettler 1561. aastal Vilnos, uue Vilno lepingu (1561), millega andis tema võimu all olevad territooriumid Poola kuninga ja Leedu, Vene ja Žemaitija suurvürstiriigi suurvürsti Zygmunt II Augusti valdusse, saades enda valitseda ilmaliku Kuramaa hertsogiriigi ning tunnistas end Zygmunt II Augusti vasalliks.


Gore Vidal

Eugene Luther Gore Vidal (3. oktoober 1925 – 31. juuli 2012) oli Ameerika Ühendriikide kirjanik ja poliitikakommentaator. Kirjutas ka esseid, filmistsenaariume ja näidendeid.

Ta kasutas pseudonüüme Edgar Box, Cameron Kay ja Katherine Everard.


Anhalt-Aschersleben

Anhalt-Ascherslebeni vürstkond oli territoorium Saksamaal, mis eksisteeris aastatel 1252–1315. See loodi, kui Anhalti vürstkond jagati aastal 1252 Heinrich I poegade vahel Anhalt-Ascherslebeni, Anhalt-Bernburgi ja Anhalt-Zerbsti vürstkondadeks.

Heinrich II Paks, Heinrich I vanim poeg, oli oma isa kaasvalitseja aastast 1244. Seoses jagunemisega valis ta Anhalti põlisvaldused Harzi mägedest põhja pool ümber Askania residentsi Ascherslebeni (Ascharia), millele ta aastal 1266 linnaõigused andis.

Kui Heinrichi pojapoeg Otto II aastal 1315 ilma meessoost pärijateta suri, läks vürstkond – sealhulgas pealinn Aschersleben – läänina tema nõole ja võlausaldajale Halberstadti piiskopile Albrechtile. Kuigi Anhalt-Bernburgi vürst Bernhard II aasta hiljem Halberstadti feodaalset ülimuslikkust tunnistas, oli Aschersleben mitme konflikti põhjus tema järglaste ja Halberstadti piiskoppide vahel. Sellest hoolimata jäi see osaks piiskopkonnast, mis aastal 1648 ilmalikustati Halberstadti vürstkonnaks, ja selle suveräänne omand, sealhulgas õigused Anhalt-Ascherslebenile, anti Brandenburg-Preisimaale.


Postijaam

Postijaam oli kuni 19. sajandi lõpuni toiminud postisüsteemides asutus, kus puhkasid postimaanteed pidi mööduvad reisijad, vahetati postihobuseid ja sõidukeid ning postivedajad vahetasid posti.


Tartu rahvusvaheline puhkpillifestival

Tartu rahvusvaheline puhkpillifestival "Mürtsub pill" toimub Tartus igal suvel alates 2005. aastast. Esimene festival leidis aset 14.–17. juulil 2005.

6. festival 2010. aastal korraldati koostöös Tartu Hansapäevadega, mis kandsid sedakorda nime Tartu Helisevad Hansapäevad.

2.–5. augustil 2012 toimus järjekorras kaheksas üritus. 2012. aastal osalesid orkestrid Eestist, Soomest, Ungarist, Lätist ja Suurbritanniast. Peaesineja oli Roberts Bakery Band Suurbritanniast eesotsas dirigent Colin Cransoniga.

Kümnes puhkpillifestival "Mürtsub pill" toimus 4.–8. juunil 2014. Esinevad orkestrid Eestist, Tšehhist, Rootsist, Lätist, Venemaalt ja Soomest. Seekordne festival on ühtlasi osa Tartu laulupeo muusikanädalast, seepärast osalevad festivalil esinevad orkestrid ka laulupeorongkäigus ja laulupeol.

2015. aastal toimub "Mürtsub pill" 31. juulist 2. augustini.


Darius Jasevičius

Darius Jasevičius (sündinud 13. mail 1981 Vilniuse maakonnas) on Leedu endine poksija.

Jasevičius osales II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 11. maailmameistrivõistlustel (Belfast, 2001), kuid kaotas 2. ringis hilisemale pronksmedalivõitjale James Moore'ile (Iirimaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning II kergekeskkaalus (kuni 69 kg) 13. maailmameistrivõistlustel (Mianyang, 2005), kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Jasevičius sai II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 33. Euroopa meistrivõistlustel (Tampere, 2000) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Bülent Ulusoyle (Türgi) jäi edasisest medaliheitlusest välja.


Ričardas Tamulis

Ričardas Tamulis (22. juuli 1938 Kaunas – 22. aprill 2008 Jonava) oli Leedu ja Nõukogude Liidu poksija.

Tamulis oli 1964. aastal Leedu NSV parim sportlane. Ta oli kokku kuuekordne Leedu NSV meister aastatel 1957-1959, 1961 ja 1963–1964.

Tamulis sai II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 1964. aasta Tōkyō olümpiamängude poksivõistlusel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Marian Kasprzykile (Poola).

Tamulis võitis II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks 14. Euroopa meistrivõistlustel (Belgrad, 1961), 15. Euroopa meistrivõistlustel (Moskva, 1963) ning 16. Euroopa meistrivõistlustel (Ida-Berliin, 1965).

Tamulis oli II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) kokku viiekordne Nõukogude Liidu meister aastatel 1959, 1961–1962, 1964 ja 1966. Ta sai Nõukogude Liidu meistrivõistlustel 2. koha I kergekeskkaalus (kuni 63,5 kg) 1958. aastal ning 3. koha II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) aastatel 1963 ja 1967.


Kesk-Eesti väikemaakonnad

Kesk-Eesti väikemaakonnad oli grupp ühekihelkonnalisi muinasmaakondi 13. sajandi alguse Kesk-Eesti alal, erinedes nii ümbritsevatest mitmest kihelkonnast koosnevatest maakondadest.

Henriku Liivimaa kroonikas on neid nimetatud ka Sakala ja Ugandi juurde kuuluvateks maakondadeks. Väikemaakondade üheks mitteliitumise põhjuseks on peetud nende asendist tulenevat vähest võimalust saada osa Eestit ja selle ümbrust läbinud kaugkaubandusest. Mauri Kiudsoo selle arvamusega ei nõustu ja on seisukohal, et nad asusid kaugkaubanduse (Narva-Peipsi-Pihkva veetee) mõttes pigem soodsas positsioonis.

Alempois, jagati hiljem Vändra ja Türi kirikukihelkonnaks. Jogentagana, jagati hiljem Äksi kirikukihelkonnaks ning osast sai Tartu-Maarja kirikukihelkonna Emajõest põhja poole jääv osa ja teisest sai Maarja-Magdaleena kirikukihelkonna lõunapoolne osa. Mõhu, jagati hiljem Põltsamaa ja Kursi kirikukihelkonnaks. Nurmekund, jagati hiljem Pilistvere ja Kolga-Jaani kirikukihelkonnaks. Soopoolitse, hilisem Kodavere kirikukihelkond. Vaiga, jagati hiljem Laiuse, Torma ja Palamuse kirikukihelkonnaks ning ühest osast sai Maarja-Magdaleena kirikukihelkonna põhjapoolne osa.


Tartu Gaasivabrik

Tartu Gaasivabrik oli Tartu linna esimene ettevõte, mis varustas linna gaasiga. See alustas tööd 1880. aastal ning töötas 1976. aastani, mil valmis Irboska-Tartu gaasimagistraal ja Tartusse jõudis loodusliku gaas Severnoje Sijaniest Tjumeni oblastis.

Gaasivabrik tegutses aadressil Aleksandri tänav 42. Selle käivitamine võimaldas viia seni õlilampidel põhinenud tänavavalgustuse üle gaasile. Esimesed gaasituled süüdati uue kalendri järgi 14. novembril 1880. Samuti hakkasid gaasi kasutama tööstused, kauplused (sh vaateakende soojendamiseks) ja kodumajapidamised.


Laat

Laat on kindlas kohas perioodiliselt peetav suur turg, kus tavaliselt toimub lisaks ostule-müügile ka mitmesuguseid lõbustusi.

Maal pakuvad laadad väiketootjatele võimalust müüa korraga suuremale hulgale ostjatele kui neil muul ajal võimalik oleks, ostjad aga leiavad palju kaupu ühest kohast. Eriti olulised olid laadad maamajandusele enne väikepoodide võrgu arengut. Linnades, kus toimib igapäevane suuremahuline kaubandus, on laatadel pigem meelelahutuslik funktsioon, ehkki oluline on ka suur valik käsitööd ja põllumajandussaadusi. Tänapäeval korraldatakse linnades laatu sageli suuremate pidustuste raames, näiteks Tallinnas vanalinna päevadel ja Tartus Hansalaadana Tartu Hansapäevade ajal. Enamasti toimuvad laadad suvel. Tüüpilised laadalõbustused on õnneloos, karussell, osavusmängud ja jõukatsumised.


Edevuse laat

"Edevuse laat" (inglise keeles "Vanity Fair") on inglise kirjaniku William Makepeace Thackeray 1848. aastal ilmunud satiiriline romaan. Teos annab läbilõike Briti ühiskonnast 19. sajandi esimesel poolel.

Esmakordselt ilmus romaan 20 jaos ajakirjas Punch.

Raamatu peategelased on noored daamid Rebecca (Becky) Sharp ja Amelia Sedley. Teose alguses lõpetavad mõlemad Miss Pinkertoni Noorte Daamide Akadeemia. Nende ellusuhtumine on siiski radikaalselt erinev: Amelia on healoomuline, lihtsameelne ja passiivne, Becky aga tahtejõuline ja salakaval, täis otsustavust ühiskonnas edasi jõuda. "Edevuse laat" kujutab nende elukäiku Napoleoni sõdade aegsel Inglismaal ja Mandri-Euroopas.


Aerodünaamika

Aerodünaamika (kreeka keeles ἀήρ (aer) 'õhk' + δυναμική (dynamis) 'jõud') on vooluste mehaanika haru, mis uurib kokkusurutava fluidumi, antud juhul õhu liikumist üle/ümber selles voolus olevate jäikade kehade ja õhus liikuvatele kehadele mõjuvaid jõudusid. Aerodünaamika terminit kasutatakse tihti sünonüümina gaasidünaamikale, kuid vahe on selles, et "gaasidünaamika" on kõikide gaaside, mitte ainult õhu liikumise uurimine. Aerodünaamika teaduslik uurimine tänapäeva mõistes algas 18. sajandil, kuigi põhiideede uurimine algas palju varem. Enamus varasematest saavutustest aerodünaamikas olid suunatud sellele, et saavutada õhust raskemate seadmete lendamine, mida demonstreerisid esimestena vennad Wilbur ja Orville Wright 1903. aastal. Hiljutised uurimused aerdünaamikas keskenduvad kokkusurutavale voolule, turbulentsile ja hõõrdele piirkihiteoorias.


Ants Sööt

Ants Sööt (8. august 1935 Elva – 17. oktoober 2013) oli eesti koorijuht ja pedagoog.

Ants Sööt lõpetas 1955. aastal Tartu Muusikakooli Voldemar Kliimandi juhendamisel ja 1960. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi Jüri Variste klassis.

Ta oli Tallinna Üliõpilassegakoori (1964), segakoori Olevine (1976), Tallinna Õpetajate Naiskoori (1988) ja Eesti Koorijuhtide Naiskoori (1988) asutaja, paljudel laulupidudel nais- ja segakooride üldjuht.

Aastatel 1961–1971 oli ta Tallinna Pedagoogilise Instituudi ning 1971–2004 Tallinna Riikliku Konservatooriumi kooridirigeerimise õppejõud.

Ta on maetud Elva kalmistule.


Anhalt-Bernburg

Anhalt-Bernburg oli Saksa-Rooma riigi vürstkond ja Saksa Liidu hertsogkond, mida valitses Askania dünastia residentsiga Bernburgis tänapäeva Saksi-Anhaltis. See tekkis Anhalti jagunemisel aastast 1252 kuni aastani 1468 ning taas aastast 1603 kuni taasühinemiseni aastal 1863.

See loodi aastal 1252, kui Anhalti vürstkond jagati Heinrich I poegade vahel Anhalt-Ascherslebeniks, Anhalt-Bernburgiks ja Anhalt-Zerbstiks. Bernburg määrati Heinrichi teisele pojale Bernhard I-le. Kui Anhalt-Ascherslebeni liin aastal 1315 hääbus, nõudis vürst Bernhard II selle territooriumi endale, kuid ei saanud siiski oma nõo Albrechti, Halberstadti piiskopi vastu. Pärast valitseva perekonna hääbumist seoses vürst Bernhard VI surmaga aastal 1468 päris Anhalt-Bernburgi Anhalt-Dessau vürst Georg I. Koos Anhalt-Dessauga päris aastal 1561 selle Anhalt-Zerbsti vürst Joachim Ernst, kes ühendas aastal 1570 kõik Anhalti maad oma võimu alla.

Taasühinenud Anhalt jaotati taas aastal 1603 vürst Joachim Ernsti poegade vahel Anhalt-Dessau, Anhalt-Kötheni, Anhalt-Plötzkau, Anhalt-Bernburgi ja Anhalt-Zerbsti liinideks. Tema teine poeg vürst Christian I tegi oma residentsiks Bernburgi. Christiani noorem poeg Friedrich rajas aastal 1635 eraldi Anhalt-Harzgerode vürstkonna, mis eksisteeris aastani 1709. Anhalt-Bernburgi vürst Viktor Amadeus päris aastal 1665 Anhalt-Plötzkau. Seoses tema surmaga aastal 1718 tema maad jagati ja tema teisele pojale Lebrechtile loodi Anhalt-Zeitz-Hoymi vürstkond, mis taasühendati Anhalt-Bernburgiga aastal 1812.

Aastal 1803 tõsteti Anhalt-Bernburgi vürst Alexius Friedrich Christian keiser Franz II poolt hertsogiseisusse. Tema poeg, hertsog Alexander Carl suri aastal 1863 siiski pärijateta, misjärel päris Anhalt-Bernburgi Anhalt-Dessau hertsog Leopold IV, taasühendades kõik Anhalti maad oma võimu alla.


Virve Aruoja

Virve Aruoja (kuni 1936 Virve Arbeiter; aastast 1978 Virve Hellström; 19. veebruar 1922 Saduküla – 15. september 2013 Hiiu maakond) oli eesti filmirežissöör ja näitleja.

Ta lõpetas 1941 Tartu Õpetajate Seminari, õppis aastatel 1942–1946 Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonnas/ Tartu Riikliku Ülikooli ajaloo-keeleteaduskonnas, aastatel 1945–1947 Draamastuudio eriklassis, lõpetas Moskvas 1953 GITIS-e eesti stuudio näitlejana, sai 1984 Uppsala Ülikoolis filoloogiamagistriks.

Oli 1942–1945 Vanemuise ooperikoori liige, näitleja, 1945–1947 Tallinna Draamateatri näitleja, 1947–1949 Vanemuise näitleja, 1953–1956 Tallinna Draamateatri näitleja.

Oli aastatel 1956–1978 Eesti Televisiooni režissööri abi, assistent ja režissöör, ühtlasi 1972–1976 filmirežissöör Tallinnfilmis.

Elas 1978–1994 Rootsis, alates 1994. aastast elas ta põhiliselt Hiiumaal.


Wilhelm Kaiser

Wilhelm Gustav Kaiser (16. jaanuar 1912 Pudewitz, Poseni provints, Preisimaa kuningriik, Saksa keisririik; praegu Pobiedziska, Suur-Poola vojevoodkond, Poola – 24. juuli 1986 Gladbeck, Nordrhein-Westfaleni liidumaa) oli Saksamaa poksija.

Kaiser oli kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) Saksamaa meister 1937. aastal.

Kaiser tuli kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) 1936. aastal Berliinis olümpiavõitjaks. Ta oli esimene Saksamaa poksija, kes on tulnud olümpiavõitjaks.

Kaiser sai kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) 5. Euroopa meistrivõistlustel (Milano, 1937) 4. koha, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Edmund Sobkowiakile (Poola) ning loobudes 3. koha kohtumisest Gavino Mattaga (Itaalia).

Kaiser võitles Teise maailmasõja ajal idarindel. Ta sattus Nõukogude sõjavangi, vabanes sealt 1949. aastal ning asus ümber Lääne-Saksamaale.


Anhalt-Zerbst

Anhalt-Zerbst oli vürstkond Saksamaal. See loodi esimest korda 1252. aastal pärast Anhalti vürstkonna jagunemist. Riigi pealinn asus Zerbstis. Anhalt-Zerbst lakkas olemast 1396. aastal, kui see jagati Anhalt-Dessau ja Anhalt-Kötheni vahel.

Vürstkond taasloodi aastal 1544, kui Anhalt-Dessau jagunes. Teine vürstkond kaotas hulga territooriumi aastal 1603, kui see jaotati veel kord, ja mõned selle territooriumid anti Anhalt-Dessaule, Anhalt-Bernburgile, Anhalt-Plötzkaule ja Anhalt-Köthenile. Anhalt-Zerbst kaotas enamuse oma territooriumist aastal 1667 seoses Anhalt-Mühlingeni ja Anhalt-Dornburgi loomisega. Aastal 1796 jõudis Anhalt-Zerbsti vürstkond lõpule, tema territooriumi annekteeris Anhalt-Dessau.


Jean-Pierre Blanchard

Jean-Pierre Blanchard (hääldus /ˈblãʃɑː/; 4. juuli 1753 Les Andelys Prantsusmaa – 7. märts 1809 Pariis), tuntud ka kui Jean-Pierre François Blanchard, oli Prantsuse leidur, keda mäletatakse esmajoones aeronautika algusaegade kuumaõhupalli lennunduspioneerina.

Blanchard sooritas oma esimese kordaläinud lennu vesinikuga täidetud õhupalliga Pariisis 2. märtsil 1784. Esimese kordaläinud mehitatud õhupallilennu olid enne teda sooritanud 21. novembril 1783 Versailles' lossi juurest vendade Montgolfier'de konstrueeritud sooja õhuga täidetud õhupalliga startinud Pilâtre de Rozier ja markii d'Arlandes. Esimene vesinikuga täidetud õhupalli mehitatud lend oli leidnud aset 1. detsembril 1783 Pariisis, kus professor Jacques Charles ja Nicolas-Louis Robert tõusid La Charlière'i nimelise palliga õhku Tuileries' aiast Pariisis. Blanchardi lend oleks äärepealt lõppenud õnnetusega, kui üks vaataja – Dupont de Chambon, Napoleoni kaasõpilane Brienne'i sõjakoolis – raius oma mõõgaga katki õhupalli kinnitusköied ja aerud, kuna teda ei lubatud pardale. Blanchard oli kavatsenud "aerutada" kirdesse La Villette'i, kuid tuul kandis õhupalli üle Seine'i Billancourti ja tagasi, kuni see maandus Sèvres'i tänaval. Blanchard võttis oma motoks ladinakeelse sententsi Sic itur ad astra (Nii minnakse tähtede poole).

1784. aasta augustis kolis Blanchard Londonisse, kus võttis koos John Sheldoniga osa 1784. aasta 16. oktoobri lennust. Vaid mõni nädal enne seda oli Inglismaal toimunud esimene lend, mis oli ühtlasi ka esimene mehitatud õhupallilend väljaspool Prantsusmaad – 1784. aasta 15. septembril oli itaallane Vincenzo Lunardi lennanud õhupalliga Moorfieldsist Ware'i. Blanchardi õhupalli juhtimismehhanismid – õhus sõudmiseks liikuvad tiivad ja tuulik – osutusid taas kord ebapiisavaks. Õhupall lendas Chelsea sõjaväeakadeemiast siiski umbes 115 km kaugusele, maandus Sunburys ning tõusis sealt taas kord õhku, et lõpetada õhureis Romseys. Teise lennu sooritas Blanchard 30. novembril 1784. aastal, tõustes koos ameeriklase John Jeffriesiga õhku Londonis Grosvenori väljakust läänes asuvas Rhedariumi aias ja maandudes Ingressis Kenti krahvkonnas. Kolmas lend, taas kord koos Jeffries'ga, oli esimene lend üle La Manche'i – 1785. aasta 7. jaanuari reis Inglismaalt Prantsusmaale, Doveri lossist Guînes'i, võttis aega umbes kaks ja pool tundi. Louis XVI määras Blanchardile auhinnaks märkimisväärse toetuse. (Järgmise katse ületada La Manche vastupidises suunas võttis ette Pilâtre de Rozier 15. juunil 1785, katse lõppes halva ilma tõttu ebaõnnestunult, balloon kukkus vastu maad puruks, aeronaut selle korvis sai surma.)

Blanchard demonstreeris oma õhupalle Euroopa ringreisil, ta oli esimene aeronaut Belgias, Saksamaal, Hollandis ja Poolas. Muu hulgas demonstreeris ta oma oskusi ka Saksa-Rooma keisri Leopold II kroonimistseremoonial Böömimaa kuningaks Prahas 1791. aasta septembris.

1785. aastal esitles Jean-Pierre Blanchard Louis-Sébastien Lenormandi leiutatud kaasaegset langevarju kui vahendit kuumaõhupallilt ohutuks laskumiseks. Langevarju esimestel esitlustel oli langevarjuriks koer. 1793. aastal, kui Blanchardi kuumaõhupall õhus rebenes, oli ta ka ise sunnitud oma elu päästmiseks langevarju kasutama.

1793. aasta 10. jaanuaril tegi Blanchard esimese õhupallisõidu Põhja-Ameerikas, tõustes õhku Philadelphiast Pennsylvanias ja maandudes Deptfordis Gloucesteri maakonnas New Jerseys. Lennu tunnistajateks olid tol päeval president George Washington ning tulevased presidendid John Adams, Thomas Jefferson, James Madison ja James Monroe. Blanchard lahkus Ameerika Ühendriikidest 1797. aastal.

1804. aastal abiellus Blanchard Marie Madeleine-Sophie Armantiga (tuntud Sophie Blanchardina). 1808. aasta 20. veebruaril tabas õhupalliga Haagi kohal olnud Blanchardi südamerabandus, ta kukkus 20 meetri kõrguselt alla ja suri saadud vigastuste tagajärjel umbes aasta hiljem, 7. märtsil 1809 Pariisis. Tema lesk jätkas enda ülalpidamiseks õhupalli demonstratsioonlendudega, kuni ka temast sai selle ohtliku tegevusala ohver (hukkus 6. juuli 1818).


Moidela Tõnisson

Moidela Tõnisson (aastatel 1956–1984 Moidela Hiir; 1984–1994 Moidela Võrk; 20. märts 1931 – 21. september 1994) oli eesti teleajakirjanik.

Moidela Tõnisson lõpetas 1949. aastal Tartu 2. keskkooli ja õppis aastatel 1949–1951 Tartu Õpetajate Instituudis.

Ta töötas Eesti Televisioonis, oli kuni aastani 1986 toimetaja-saatejuht. Tema juhitud teleajakirja tüüpi saatesari "Nota bene!" (1966–1971, 90 saadet) käsitles elulaadi, kodu ja moodi. Ta tegi tantsusaadet "Tantsusaal", päevakajalist draamasarja "Mis Koosta peres uudist?", kokasaadet "Vaata kööki!".

1981. aastal, kui tähistati Moidela Tõnissoni 50. sünnipäeva, oli ta Eesti Televisioonis töötanud 20 aastat ja teinud 521 saadet.


Esico Ballenstedtist

Esico Ballenstedtist (suri 1060. aasta paiku) on Askania dünastia esiisa, s.t., ta on suguvõsa vanim liige, kes kindlalt teada on. Temast on vähe teada, kuid arvatavasti oli ta Schwabengau ja Harzgau krahv residentsiga Ballenstedtis. Tema isaks on mõnikord peetud Adalberti (loendis krahv Adalbert I), kuid kindlaid tõendeid selle kohta pole. Esico arvatakse olevat pärinud valdused Saksi Ostmarki krahvilt Odo I-lt, kes võis olla tema emapoolne vanaisa.

Tema järeltulija troonil oli tema poeg Adalbert II.


Otto (Ballenstedt)

Ballenstedti krahv Otto hüüdnimega Otto Rikas (u. 1070 - 9. veebruar 1123) oli esimene Askania dünastiast vürst, kes kutsus ennast Anhalti krahviks, ning ta oli ka lühikest aega Saksimaa hertsog. Tema poeg oli Albrecht Karu, kes hiljem vallutas slaavlastelt Brandenburgi ja nimetas ennast selle esimeseks markkrahviks. Otto oli Ballenstedti krahvi Adalbert II ja Meißeni markkrahvi Otto I tütre Adelheidi vanim poeg. Pärast oma äia Saksi hertsogi Magnuse surma aastal 1106 päris Otto märkimisväärse osa Magnuse valdustest ja lootis olla järgmine hertsog. Siiski nimetati tema asemel hertsogiks Lothar von Supplinburg. Aastal 1112, pärast Lothari põlu alla langemist, nimetas keiser Heinrich V Otto Saksimaa hertsogiks; kuid samal aastal läks ta keisriga tülli ning jäeti hertsogitiitlist ilma. Nüüd liitus ta Lothariga ja aitas Lotharil alistada Mansfeldi krahvi Hoyer I-st, kelle keiser oli aastal 1115 Saksi hertsogiks nimetanud.

Otto vallutas slaavlastelt alasid Zerbsti ja Salzwedeli ümbruses ning säilitas Lothari toetuse, kui Lothar sai aastal 1125 kuningaks. Ta sai ka Weimar-Orlamünde krahvkonna, mille pärija oli tema ema.


Sinine (artist ja ansambel)

Sinine on Eesti laulja, helilooja ja produtsent Mauno Meesit, põhiliselt tegev elektroonilise muusika vallas. Sinise kontsertbändi moodustab koos Meesitiga lauljatar Liina Rätsep ja trummar Jaagup Tormis.

Sinise esimene 2009 aastal Saksa plaadifirma Accession Records all ilmunud "Butterflies" album viis artisti 5-eks nädalaks Saksa edetabeli Trend Charts esikümnesse ja ajakirja Sonic Seducer Kuu Artistiks, tõi Eesti Muusikaauhindadelt nominatsiooni Aasta Elektroonika Artisti tiitlile ja auhinnati R2 Aastahiti galal Aasta Demoartistiks. 2010. aastal kirjutas Sinine muusika Von Krahli teatri etendusele "The End". 2012. aastal kirjutas Sinine muusika Rainer Sarneti Von Krahli teatri lavastusele "Lillede Keel".


Mauno Meesit

Mauno Meesit (artistinimega Sinine; sündinud 8. augustil 1983 Paides) on eesti laulja, helilooja ja produtsent.

Ta esineb kontsertidel ansambliga Sinine.


Herbert Runge

Herbert Runge (23. jaanuar 1913 Elberfeld (praegu Wuppertal, Nordrhein-Westfaleni liidumaa) – 11. märts 1986 Wuppertal) oli Saksamaa poksija.

Runge oli raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg) kokku seitsmekordne Saksamaa meister aastatel 1935-1939 ja 1942-1943. Ta sai raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg) Saksamaa meistrivõistlustel 2. koha aastatel 1941 ja 1944.

Runge osales Euroopa eest ühe korra raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg) maavõistlusel USA Kuldkinda-turniiri võitjate meeskondadega ja võitis oma kohtumise Chicagos 1938. aastal.

Runge võitis raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg) 1936. aasta Berliini olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks.

Runge sai raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg) hõbemedali 4. Euroopa meistrivõistlustel (Budapest, 1934), kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Gunnar Bärlundile (Soome) ning 5. Euroopa meistrivõistlustel (Milano, 1937), kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Olof Tandbergile (Rootsi). Ta sai raskekaalus (üle 175 naela ehk 79,4 kg) 6. Euroopa meistrivõistlustel (Dublin, 1939) pronksmedali, kaotades poolfinaalis jälle hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Olof Tandbergile (Rootsi) ning võites 3. koha kohtumises Jock Porterit (Inglismaa).

Runge poksis märtsist 1946 kuni novembrini 1949 elukutselisena ning osales üldse kokku 25 kohtumisel. Ta võitis neist 5 (neist 1 nokaudiga), kaotas 14 (neist 6 nokaudiga) ning viigistas 6 kohtumist.


I Love New York

"I Love New York" ("Ma armastan New Yorki") on logo ja laul, millel põhineb 1970. aastate keskel alanud reklaamikampaania, mille eesmärk oli turismi propageerimine New Yorgi linnas ning hiljem ka terves New Yorgi osariigis. Kaubamärgina kaitstud logo võib näha kogu osariigi suveniiripoodides ja turismibrošüürides, nii litsentseeritud kui ka litsentseerimata kasutusel olevana. Steve Carmeni loodud laul "I Love New York" on New Yorgi tunnuslaul.


Veikko Täär

Veikko Täär (sündinud 7. septembril 1971) on eesti näitleja, lavastaja, saate-, päeva-, õhtu- ja pulmajuht, esinemiskoolitaja, spordipsühholoog ja ettevõtja.

Veikko Täär lõpetas 1989 Tartu 10. Keskkooli. Aastatel 1989–1991 õppis Täär Tartu Ülikoolis füüsikat, 1994–1998 aga Eesti Muusikaakadeemia Kõrgema Lavakunstikooli 18. lennus näitlejaks (cum laude).

Pärast lavakooli on ta mänginud Eesti Draamateatri, Vanemuise, Ugala ja muude teatrite lavastuses ning osalenud teatriprojektides. Täär on eraldi õppinud Alexanderi tehnikat ja lavalist võitlust.

Veikko Täärile kuulus Otepääl asunud kohvik l.u.m.i., mis sulges uksed detsembris 2017.

Eduka harrastussportlasena (suusamaratonid, triatlonid jm) on ta juhtinud rahvasporti propageerivaid telesaateid.

Täär juhtis 2005. aasta kevad-suvehooajal TV3 saatesarja "Vabad ja vallatud".

2016. aastast kuni 2018. aasta sügiseni mängis ta seriaalis "Siberi võmm" üht peategelast Viktor Korolit.


Adalbert II

Ballenstedti krahv Adalbert II (umbes 1030 – 1076/83) Askania dünastiast oli Saksimaa Graf ja Nienburgi kloostri Vogt.


Vidzeme Kõrgkool

Vidzeme Kõrgkool (läti Vidzemes Augstskola, inglise Vidzeme University of Applied Sciences) on Lätis Valmieras asuv avalik-õiguslik ülikool, mis on asutatud 1996. aastal.

2021. aastal oli ülikoolis 658 üliõpilast.

Vidzeme Kõrgkooli rektorid on olnud 1996–1997 Artis Pabriks 1997–1999 Jānis Ikstens 1999–2001 Gunārs Bajārs 2001–2005 Pēteris Cimdiņš 2005–2013 Vija Daukšte 2013–2022 Gatis Krūmiņš 2022– Agnese Dāvidsone


Ernst Pistulla

Ernst Pistulla (28. november 1906 Goslar – 14. september 1944 Teise maailmasõja idarinne) oli Saksamaa poksija.

Pistulla oli poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) Saksamaa meister 1928. aastal.

Pistulla sai poolraskekaalus (kuni 175 naela ehk 79,4 kg) 1928. aasta Amsterdami olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Víctor Avendañole (Argentina).. Ta oli esimene Saksamaa poksija, kes on võitnud olümpiamedali.


Kaibitsõ rajoon

Kaibitsõ rajoon on haldusüksus Venemaal Tatarstani lääneosas.

Rajoonis on 17 külaasundust, kus on kokku 56 asulat. Rajooni keskus on Bolšije Kaibitsõ küla.

2016. aastal oli rajooni elanike arv 14 209. 2010. aasta seisuga olid elanikest 67,7% tatarlased, 5,3% tšuvašid ja 26,2% venelased.

Rajoonis ilmub tatari ja vene keeles ajaleht "Кайбыч Таңнары" / "Кайбицкие Зори".


Pascal Quignard

Pascal Quignard [pask'al kinj'aar] (sündinud 23. aprillil 1948 Verneuil-sur-Avre'is Eure'i departemangus) on prantsuse kirjanik.

Tema teos "Les Ombres errantes" sai 2002. aastal Goncourti auhinna, teose "Tous les matins du monde" põhjal on tehtud Alain Corneau 1991. aasta samanimeline film.


Hanna-Maria Seppälä

Hanna-Maria Seppälä (sündinud 13. detsembril 1984 Keraval) on Soome endine vabastiiliujuja, kes tuli 2003. aastal ujumise maailmameistriks.

Hanna hakkas ujumisega tegelema viieaastaselt. 10-aastaselt sai ta Soome juunioride meeskonna liikmeks, Soome meistriks tuli 14-aastaselt.

1999. aastal võitis ta Euroopa juunioride meistrivõistlustel 50 meetri vabaujumises pronksmedali.

Ta on esimene soomlane, kes on osalenud ujumises viitel olümpiamängudel.

2016. aasta seisuga on ta purustanud ujumises individuaalarvestuses üle saja Soome rekordi.

2016. aasta detsembri alguses teatas ta, et pärast 2016. aasta ujumise lühiraja maailmameistrivõistlusi loobub ta tippspordist.


Algirdas Šocikas

Algirdas Šocikas (14. mai 1928 Žalias Ostempas, Kaišiadoryse rajoon, Kaunase maakond – 21. november 2012 Kaunas) oli Leedu ja Nõukogude Liidu poksija.

Šocikas oli 1956. aastal Leedu NSV parim sportlane. Ta oli kokku kuuekordne Leedu NSV meister aastatel 1947–1948, 1951–1953 ja 1956.

Šocikas osales raskekaalus (üle 81 kg) 1952. aasta Helsingi olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale pronksmedalivõitjale Andries Niemanile (Lõuna-Aafrika Liit) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Šocikas võitis raskekaalus (üle 81 kg) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks 10. Euroopa meistrivõistlustel (Varssavi, 1953) ning 11. Euroopa meistrivõistlustel (Lääne-Berliin, 1955).

Šocikas oli raskekaalus (üle 80 kg) Nõukogude Liidu meister 1950. aastal ning raskekaalus (üle 81 kg) aastatel 1951, 1952, 1953, 1954 ja 1956. Ta sai Nõukogude Liidu meistrivõistlustel raskekaalus (üle 80 kg) 2. koha 1949. aastal ning raskekaalus (üle 81 kg) 3. koha 1955. aastal.


Rahvaastronoomia

Rahvaastronoomia on vähese kooliharidusega talu- ja rannarahva astronoomilised (pms astrognostilised), kosmoloogilised, meteoroloogilised ning kalendri- ja ajamõõdualased teadmised, pärimused ning uskumused.

Eesti rahvaastronoomiat on uurinud teiste seas Friedrick Amelung, Jakob Hurt, Paul-Egon Prüller.


Koidu (Saue)

Koidu küla on küla Harju maakonnas Saue vallas, mis moodustus Alliku ja Vanamõisa küla piiride muutmise teel 21. juulil 2012.

Uue küla põhiosa moodustas senine Alliku küla kagunurk, väike kild liideti ka Vanamõisa külast. Küla loomise algatas kohalik kogukond .


Magnetostaatika

Magnetostaatika on füüsika haru, mis uurib ühtlase, ajas muutumatu elektrivoolu tekitatud magnetvälju ja sellest tingitud juhtidele mõjuvaid jõude ning nende tasakaalutingimusi.

Magnetostaatika üheks põhiülesandeks on magnetvälja kuju leidmine vooluga juhtide ja teiste magnetvälja mõjutavate kehade (nagu magneetikud) etteantud paigutuse järgi.


Muutumatu sõna

Muutumatu sõna on sõna, mida ei saa käänata ega pöörata. Muutumatute sõnade klassi kuuluvad määrsõnad, asemäärsõnad ja hüüdsõnad ning kõik abisõnad ehk partiklid.

Muutumatutele sõnadele vastanduvad muutuvad sõnad.


Elektroonikakomponent

Elektroonikakomponent on teatud kindlate parameetrite ja otstarbega terviklik (osadeks lahutamatu) elektrooniliselt realiseeritav üksikosa.

Üks esimesi elektroonilisi komponente oli elektronlamp (triood leiutati 1906). Neid elektrovaakumseadiseid hakkasid asendama pooljuhtseadised (pooljuhttriood transistor 1947). Eelmise sajandi viimastest aastakümnetest peale on kõige laiemalt kasutatav elektroonikakomponent kiip – pooljuhttehnoloogias valmistatud integraallülitus.

Elektroonikakomponente on palju liike ja tüüpe. Neid saab liigitada mitmeti.


Elektriahel

Elektriahel ehk vooluahel on aktiiv- ja passiivelementide kogum, milles võib kulgeda elektrivool. Elektrotehnikas on aktiivseks elemendiks elektrienergia allikas ehk vooluallikas, ülejäänud elemendid ‒ elektrienergia tarbijad ‒ on passiivsed elemendid. (Elektroonikaahelate puhul liigitatakse elemendid aktiivseteks ja passiivseteks teistsugusel alusel.)

Elektriahela ühesuguse vooluga osa on haru. Kolme või enama haru ühenduskoht on sõlm. Jadamisi elementidest moodustuv kinnine voolurada on kontuur.

Elektriahel võib koosneda ühest või mitmest jada- ja rööpühenduses elementidega harust. Kõrvaloleval ülemisel skeemil on hargnematu vooluahel, seega kõik elemendid jadaühenduses. Alumisel joonisel on hargnev vooluahel, milles vooluallikaga on jadamisi kaks rööpühenduses takistit; ahelal on kaks haru ja kaks sõlme.

Liitsõnades võib ahel tähendada ka teatud kindlate omaduste või ülesandega ahelalüli või -osa, nt RC-ahel, sisendahel, toiteahel, vastusideahel jt.

Elektriahela kontuuri ja samuti hargnematut kinnist vooluahelat nimetatakse vooluringiks.

Elektriahelat, mille põhiosadeks on induktiiv- ja mahtuvuselemendid ning milles on võimalikud elektrivõnkumised, nimetatakse võnkeringiks.

Elektriahela graafiline kujutis elektritingmärkide abil on elektriskeem.


Mitmekomponentne reaktsioon

Mitmekomponentne reaktsioon on keemiline protsess, milles osaleb kolm või enam lähteühendit (komponenti), mis moodustavad ühe produkti.

Tavaliselt mitmekomponentses (nimetatakse ka multikomponentses) reaktsioonis ained ühinevad järjestikku andes spetsiifilise produkti, mille molekulis esinevad enamus lähteainete aatomitest. Mitmekomponentse kaskaad- või doominoreaktsiooni tulemusel moodustuvad uued C–C või C-heteroaatom sidemed järjestikku ühes sünteesietapis. Mitmekomponentsed reaktsioonid on üldiselt keskkonnasõbralikumad ja efektiivsemad, kuna vähem on sünteesietappe ja alustatakse lihtsate molekulidega ühenditest ning väheneb energia- ja ajakulu.

Näiteks Ugi reaktsioon, milles neli komponenti (ketoon või aldehüüd, amiin, isotsüaniid ja karboksüülhape) liituvad andes α-atsetüülamiinokarboksüülamiidi.


Klassikalise elektromagnetismi kovariantne formuleering

Klassikalise elektromagnetismi kovariantne formuleering on klassikalise elektromagnetismi esitamine kovariantsel kujul erirelatiivsusteooria formalismi abil.

Kovariantsest esitusest saab rääkida ka üldrelatiivsusteooria kontekstis.


Ugi reaktsioon

Ugi reaktsioon on mitmekomponentne orgaaniline reaktsioon, milles ketoon või aldehüüd, amiin, isotsüaniid ja karboksüülhape ühinevad, andes bisamiidi.

See reaktsioon on saanud nime Kuressaares sündinud Saksa keemiku Ivar Karl Ugi järgi, kes avaldas selle 1959. aastal (Ugi, I; Meyr, R.; Fetzer, U.; Steinbrückner, C. (1959). "Versuche mit Isonitrilen". Angew. Chem.


Tartuff

Tartuff (algse nimekujuga tARTuFF) on alates aastast 2006 Tartus toimuv igasuvine armastusfilmide festival.

2019. aasta Tartuff toimus 12.–17. augustil tavapärases asukohas Tartu Raekoja platsil.


Desinfitseerimisaine

Desinfitseerimisaine ehk desinfektsiooniaine ehk desoaine on keemiline aine, mida kasutatakse haigustekitajate jm ebasoodsate mikroobide hävitamiseks (desinfitseerimiseks) ümbritsevas keskkonnas, tööstushoonetes ja muudel objektidel.

Mõnikord kasutatakse terminit "desinfitseerimisvahend(id)", see hõlmab peale keemiliste ainete ka füüsikalisi vahendeid (nt kõrget temperatuuri ja bakteritsiidlampi).


Hatu mõis

Hatu mõis (saksa keeles Hattoküll) oli rüütlimõis Harju-Risti kihelkonnas Harjumaal. Ajaloolise jaotuse järgi kuulus mõis Harjumaale Risti kihelkonda, nüüdisajal asub endine mõisasüda Harju maakonnas Lääne-Harju valla territooriumil.


Herbert Nürnberg

Herbert Nürnberg (sündinud 16. juulil 1914 Kielis Schleswig-Holsteini liidumaal) on Saksamaa endine poksija.

Nürnberg oli kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) kokku neljakordne Saksamaa meister aastatel 1937 ja 1940-1942. Ta sai kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) Saksamaa meistrivõistlustel 2. koha aastatel 1939, 1943 ja 1944.

Nürnberg osales Euroopa eest kolm korda kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) maavõistlusel USA Kuldkinda-turniiri võitjate meeskondadega. Ta võitis oma kohtumise 1937. aastal Chicagos ja Kansas Citys ning kaotas oma kohtumise 1938. aastal Chicagos.

Nürnberg võitis kergekaalus (kuni 135 naela ehk 61,2 kg) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks 5. Euroopa meistrivõistlustel (Milano, 1937) ja 6. Euroopa meistrivõistlustel (Dublin, 1939).

Nürnberg poksis oktoobrist 1945 kuni aprillini 1951 elukutselisena ning osales üldse kokku 74 kohtumisel. Ta võitis neist 51 (neist 25 nokaudiga), kaotas 4 (neist 1 nokaudiga) ning viigistas 19 kohtumist.


Vambola Laanmäe

Vambola Laanmäe (aastani 1936 Vambola Laanberg; 26. juuni 1916 Kabala vald – 23. september 2005) oli eesti loomakasvatusteadlane.

Ta alustas õpinguid Kabala algkoolis, 1938. aastal lõpetas ta Viljandi Poeglaste Gümnaasiumi. Aastatel 1939–1946 õppis ta Tartu Riiklikus Ülikoolis, lõpetades põllumajandusteaduskonna.

Pärast ülikooli lõpetamist töötas ta ETKVL-i kooperatiivkoolis õpetajana. Aastatel 1947–1990 töötas ta Eesti Loomakasvatuse ja Veterinaaria Teadusliku Uurimise Instituudis, olles aastatel 1957–1988 instituudi Kehtna seakasvatuse kontrollkatsejaama ja 1961–1986 instituudi seakasvatusosakonna juhataja ning 1972–1986 ühtlasi Kehtna näidissovhoostehnikumi asedirektor. Aastatel 1986–1988 oli ta instituudi konsultant-vanemteadur.

Ta on edendanud sigade tõuaretust ja seakasvatust, tema algatusel asutati Kehtnasse seakasvatusalane uurimiskeskus. Ta on selgitanud 12 seatõu nuuma- ja lihaomadusi, tegelenud eriti Eesti peekonsea ja suure valge sea täiustamisega. Ta on uurinud seatõugudevahelist ristamist, sigade söötmist, seasöötade pärmistamist, emiste tootlikkuse suurendamist, seafarmitööde mehhaniseerimist jpm.


Ameerika Ühendriikide naiste jalgpallikoondis

Ameerika Ühendriikide naiste jalgpallikoondis on Ameerika Ühendriikide esindusnaiskond jalgpallis.

1991. aastal võitis USA koondis esimesed naiste jalgpalli maailmameistrivõistlused. Veel üks võit tuli 1999. aasta MM-il. Ameerika Ühendriikide koondis on neljakordne olümpiavõitja (1996., 2004., 2008. ja 2012. aastal).

2015. aastal tuldi neljandat korda maailmameistriks.


Albrecht Karu

Albrecht Karu (saksa keeles Albrecht der Bär; u 1100 – 18. november 1170 Stendal), ka Albrecht Ballenstedtist, oli aastatel 1138–1142 Saksimaa hertsog ja aastast 1157 kuni surmani esimene Brandenburgi markkrahv (Albrecht I von Brandenburg).


Virvatuli

Virvatuli on valgusnähtus, mis on täheldatav tavaliselt öösiti märgaladel, eriti soodes ja rabades. Virvatuli ei ole ühtlane, vaid vilgub. Rahvajuttude järgi meelitab virvatuli öiseid rändajaid laukasse.

Juba vanal ajal märkasid inimesed, et virvatuli ei püsi ühel kohal paigal, vaid võib siia-ainna liikuda. Virvatuld võib edasi kanda tuul, kuid ka näiteks liikuv inimene võib enda ümber olevaid õhumasse liigutada, mistõttu võib tunduda, et kui inimene läheneb virvatulele, siis liigub tuli eest ära, aga kui inimene virvatulest eemaldub, siis tuli järgneb talle.

Kuigi virvatulede uurimisel on viimastel aastakümnetel tehtud suuri edusamme, on virvatule täpne olemus veel teadmata, näiteks pole seda suudetud laboratoorselt tekitada.

Virvatuled on viimasel ajal harvemaks muutunud. Seda põhjustab märgalade ulatuslik kuivendamine ning kasutuselevõtmine põllu- ja metsamajanduses.


Konecranes

Konecranes Oyj (kuni 2006. aasta märtsini KCI Konecranes) on Soome firma, mis toodab ja hooldab kraanasid.

Firma oli osa KONEst, kuid firmad lahutati ümberkorralduste käigus 1994. aastal.

Firma peakorter asub Hyvinkääl.


Wolfgang Behrendt

Wolfgang Behrendt (sündinud 14. juunil 1936 Berliinis) on Saksamaa ühendvõistkonna ja Ida-Saksamaa endine poksija.

Behrendt võitis Saksamaa ühendvõistkonna koosseisus kukk-kaalus (kuni 54 kg) 1956. aasta Melbourne'i olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali. Ta oli esimene ja ainuke Saksamaa ühendvõistkonna poksija, kes on tulnud olümpiavõitjaks (mõnes arvestuses nimetatakse teda esimeseks Ida-Saksamaa poksijaks, kes on tulnud olümpiavõitjaks, ehkki ta võistles Saksamaa ühendvõistkonna koosseisus).

Behrendt sai Ida-Saksamaa eest võisteldes kukk-kaalus (kuni 54 kg) 11. Euroopa meistrivõistlustel (Lääne-Berliin, 1955) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Mircea Dobrescule (Rumeenia) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales sulgkaalus (kuni 57 kg) 13. Euroopa meistrivõistlustel (Luzern, 1959), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Peter Goschkale (Lääne-Saksamaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.


Koola

Koola ehk koolapähklipuu (Cola) on taimeperekond kassinaeriliste sugukonnast.

Koolapähklipuu perekonda kuuluvate liikide seemneid kutsutakse koolapähkliteks.


Aidamees

Aidamees oli mõisas aidas oleva vara hoidja ja järelevaataja. Ta jälgis, et kõigil töölistel oleksid vajalikud tööriistad olemas ja et need saaksid päeva lõpus samas korras tagastatud. Jälgis ka moonakatele määratud päevamoona, et kõik saaksid ühepalju ja saaksid õiged isikud.

Pidas arvet, kui palju moona aidas on ja kes kui palju mõisale võlgu on. Võttis vastu mõisale makstavat vilja ja muud koormist.


Kärneri tuuleveski

Kärneri tuuleveski on maakividest veski, mis asub Tartumaal Peipsiääre vallas Rupsi küla territooriumil. Tuuleveski ehitati 1801. aastal Kopli talu peremehe Friedrich Kärneri soovil.

Algselt oli hoonel neli korrust. Teise maailmasõja ajal sai veski Nõukogude tankilt tabamuse, kuid ei saanud väga palju kannatada. Nõukogude okupatsiooni ajal, kui piirkonnas tegutses kolhoos Koit, võeti hoonel kaks korrust maha ja kasutati seda silohoidlana. Alatskivi sovhoosi tegutsemisajal hoiustati seal lahtist tsementi. Praegu on veskihoone Kopli talu omandis.


Läänemeremaade Nõukogu

Läänemeremaade Nõukogu (LMN; inglise keeles Council of the Baltic Sea States; CBSS) on Läänemere-äärsete riikide koostöö tugevdamiseks ja tihendamiseks loodud organisatsioon.


NSV Liidu Siseministeeriumi Siseväed

NSV Liidu Siseministeeriumi Siseväed (vene keeles Внутренние войска МВД СССР, ВВ МВД СССР) olid NSV Liidu relvajõudude koosseisu kuulunud ja NSV Liidu Siseministeeriumile allunud Nõukogude sisejulgeoleku (avaliku korra ja tööstusobjektide kaitse ja kinnipidamisasutuste valve) relvastatud väeosad.

NSV Liidu sisevägede ülesanded: Eriti tähtsate riiklikke objektide valve (tuumaelektrijaamad, kaitsetööstustehased, strateegilised sillad ja tunnelid, suurt tähtsust omavad paisud jne). Riiklikku tähtsust omavate veoste valve nende transpordil. Kinnipidamiskohtade valve. Uurimisaluste konvoeerimine, samuti süüdimõistetute konvoeerimine vabaduskaotusliku karistuse kandmise kinnipidamiskohtadesse. Avaliku korra kaitse suurtes linnades (linnades, kus elanikkonda oli üle 1 miljoni elaniku) ja samuti liiduvabariikide pealinnades.


Emanuele Abate

Emanuele Abate (sündinud 8. juulil 1985 Genovas) on Itaalia tõkkejooksja.

Ta on kolmekordne Itaalia meister ja Itaalia rekordi omanik 110 m tõkkejooksus (13,28).


Kurt Hornfischer

Kurt Hornfischer (1. jaanuar 1910 Gera – 18. jaanuar 1958 Nürnberg) oli saksa maadleja.

Ta võitis Berliini olümpiamängudel pronksmedali, kaotades Kristjan Palusalule.


Edgar Basel

Edgar Basel (1. november 1930 Mannheim – 7. september 1977) oli Saksamaa ühendvõistkonna ja Lääne-Saksamaa poksija.

Basel oli kokku viiekordne Lääne-Saksamaa meister kärbeskaalus (kuni 51 kg) aastatel 1951–1952 ja 1954–1956.

Basel sai Saksamaa ühendvõistkonna eest võisteldes kärbeskaalus (kuni 51 kg) 1952. aasta Helsingi olümpiamängude poksivõistlustel hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedali- ja olümpiavõitjale Nathan Brooksile (USA). Ta osales kärbeskaalus (kuni 51 kg) 1956. aasta Melbourne'i olümpiamängude poksivõistlustel, kuid kaotas 1. ringis oma kohtumise ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Basel võitis Lääne-Saksamaa eest võisteldes kärbeskaalus (kuni 51 kg) 11. Euroopa meistrivõistlustel (Lääne-Berliin, 1955) kuldmedali ja tuli Euroopa meistriks. Ta osales kärbeskaalus (kuni 51 kg) 10. Euroopa meistrivõistlustel (Varssavi, 1953), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Henryk Kukierile (Poola) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.

Basel poksis juunist 1957 kuni novembrini 1961 elukutselisena ning pidas kokku 41 kohtumist. Ta võitis neist 22 (neist 3 nokaudiga), kaotas 15 (neist 7 nokaudiga) ja viigistas 4 kohtumist.


Ljukman Adams

Ljukman Adams (vene Люкман Адамс, sündinud 24. septembril 1988 Peterburis) on Venemaa kergejõustiklane (kolmikhüppaja).

2007. aastal tuli ta juuniorite Euroopa meistriks tulemusega 16,50. 2012. aasta kergejõustiku sisemaailmameistrivõistlustel İstanbulis võitis ta pronksmedali tulemusega 17,36. 2014 tuli ta sisemaailmameistriks.

2014. aasta Euroopa meistrivõistlustel võitis ta hõbemedali tulemusega 17,09.

Adamsi isiklik rekord on 17.53 m, mille ta hüppas Sotšis 27. mail 2012.


Otto Brunner

Otto Brunner (21. aprill 1898 Mödling Viini lähedal – 12. juuni 1982 Hamburg) oli Austria ja Saksamaa ajaloolane, kes peamiselt tegeles hiliskeskaja ja varauusaja sotsiaalajalooga.


Carl August Pezold

Carl August Pezold (ka Karl August Pezold; 7. juuni/19. juuni 1826 Rakvere – 6. detsember/19. detsember 1904 Lihula) oli Eestimaa vaimulik.

Ta õppis aastatel 1840–1842 Tallinna Kubermangugümnaasiumis, aastatel 1843–1845 Tartus gümnaasiumis. Aastatel 1846–1850 õppis ta Tartu Ülikoolis majandust, aastatel 1850–1852 usuteadust. Töötas seejärel Võrus Heinrich Krümmeri erakoolis õpetajana ja Ohtus koduõpetajana. Ordineeriti 25. mail/6. juunil õpetajaks.

Ta oli aastatel 1858–1895 Märjamaa Maarja koguduse õpetaja, olles aastatel Maa-Lääne praostkonna praost. Lisaks oli ta aastatel 1858–1861 Kuuda õpetajate seminari inspektor.

Jäi aastal 1896 emerituuri, elas aastatel 1896–1900 Männikul, aastast 1900 elas ta Lihulas, kus ta ka suri.


Alan Huõgatõ

Alan Huõgatõ (osseedi keeles Хуыгаты Анатолийы фырт Алан; venepäraselt Alan Hugajev; sündinud 27. aprillil 1989) on osseedi rahvusest Venemaa maadleja, olümpiavõitja.

Ta võitis 2012. aastal Londoni suveolümpiamängudel Kreeka-Rooma maadluses kuldmedali.

Eesti maadlejatest on temaga maadelnud Eerik Aps, kes kaotas 2011. aastal MM-il İstanbulis punktidega 0-2.


Roman Vlassov

Roman Vlassov (sündinud 6. oktoobril 1990 Novosibirskis) on Venemaa maadleja.

Ta võitis 2012. aastal Londoni ja 2016. aastal Rio de Janeiro suveolümpiamängudel Kreeka-Rooma maadluses kuldmedali.


Wilhelm Dietrich Pezold

Wilhelm Dietrich Pezold (26. juuni/8. juuli 1863 Märjamaa – 17. oktoober 1923 Tallinn) oli Eesti vaimulik.

Ta on õppinud Viljandis Liivimaa Maagümnaasiumis, aastatel 1878–1879 Tallinna toomkoolis, aastatel 1879–1882 Kuressaares gümnaasiumis ja professor Volcki eragümnaasiumis Tartus. Aastatel 1883–1890 õppis ta Tartu Ülikooli usuteaduskonnas. Ordineeriti 25. septembril/7. oktoobril 1890 õpetajaks.

Pärast ordineerimist oli ta Tartu Maarja koguduse adjunktõpetaja, seejärel Eestimaa vikaarõpetaja. Aastatel 1890–1923 oli ta Lihula ja Kirbla koguduse õpetaja. Lisaks oli ta aastatel 1902–1920 Maa-Lääne praostkonna praost.

Ta suri aastal 1923 Tallinnas, kuid maeti Lihulasse.


Lauri Tabur

Lauri Tabur (sündinud 20. aprillil 1974) on Eesti ettevõtja ja juhtimisnõustaja, endine rektor.

Aastatel 2010–2015 oli ta Sisekaitseakadeemia rektor. 2014. aastal valisid PARE ja Pärnu Juhtimiskonverentsid ta Eesti parimaks juhiks. 2013. aastal nimetati Lauri Taburi juhitud Sisekaitseakadeemia Eesti unistuste tööandjaks.

2012. aastast nõustab ta muuhulgas Lääne-Balkanil Kosovo Vabariigi avaliku sektori asutuste reforme, olles ka kohaliku Rotary Club Prishtina Internationali liige.


Orissaare staadion

Orissaare staadion on Orissaare Gümnaasiumi hallatav staadion Orissaares. Staadioni suurimaks omapäraks on keset jalgpalliväljakut kasvav tamm (Orissaare staadioni tamm).

1951. aastani kasvas tamm küll staadioni kõrval, kuid nimetatud aastal staadionit laiendati ning tamm jäi keset staadionit.

Staadionil on lisaks jalgpalliplatsile olemas ka kummimattidega kaetud jooksuring pikkusega 318 meetrit, kettaheite- ja kuulitõukeringid ning kaugushüppekast. Staadioni kõrval on ka võrkpalli- ja korvpalliväljakud.


Abby Wambach

Mary Abigail Wambach (sündinud 2. juunil 1980 Rochesteris) on Ameerika Ühendriikide jalgpallur. Abby Wambach mängib USA naiste jalgpallikoondises ründajana.

Rahvuskoondisega võitis ta kulla 2004. aasta suveolümpiamängudel, hõbemedali 2011. aasta MM-il ka kaks pronksmedali (2007. ja 2009. aasta MM).

Abby Wambach valiti 2012. aasta maailma parimaks naisjalgpalluriks.


Megan Rapinoe

Megan Anna Rapinoe (sündinud 5. juulil 1985 Reddingis) on Ameerika Ühendriikide jalgpallur. Ta mängib USA naiste jalgpallikoondises poolkaitsjana.

USA koondisega on ta tulnud kaks koda maailmameistriks.


Šerri

Šerri ehk heres (hispaania keeles jerez, ka vino de Jerez; inglise keeles sherry; prantsuse keeles xérès) on Hispaania traditsiooniline kangendatud vein, mis on saanud nimetuse Jerez de la Frontera linna järgi. Heres peab olema toodetud Cádizi provintsis kolmnurgas Jerez de la Frontera, Sanlúcar de Barrameda ja El Puerto de Santa María vahel.


Keszthely

Keszthely on linn Ungaris Zala komitaadis, Keszthelyi kreisi halduskeskus. Asub riigi lääneosas, Balatoni järve läänekaldal.

Elanike arv on umbes 21 000.

Linna on esmamainitud 1247. aastal, kuid paik on asustatud vähemalt rooma ajast alates.


Kodulind

Kodulind on linnuliik, -alamliik või varieteet, kelle inimene on kodustanud ja sageli ka tõuaretuse teel geneetiliselt arendanud.

Majanduslikult peetakse kodulinde enamasti nende liha kui toiduaine, samuti linnumunade pärast. Hanede ja partide puhul on mõnes riigis eriti hinnatud nende maks. Munade saamiseks kasvatatakse eelkõige kanu, harvem hanesid ja vutte. Varem on hanesid kasvatatud ka hanesulgede pärast, mida kasutati kirjutusvahendina; tänapäeval peetakse vahel kirevate sulgede pärast paabulinde. Levinumad kodulinnud põllumajanduses on kanad, haned, pardid ja kalkunid, kuid kasvatatakse ka näiteks faasaneid, püüsid, vutte ja jaanalinde.

Jahinduslikul otstarbel peetakse mitmesuguseid haukaid ja pistrikke.

Lemmiklindudena on levinud väiksemad papagoid ja aarad, kanaarilinnud jts, keda hinnatakse eelkõige kireva sulestiku või laulu pärast.


Mia Hamm

Mariel Margaret Hamm (sündinud 17. märtsil 1972 Selmas, Alabama osariigis) on Ameerika Ühendriikide endine jalgpallur. Hamm mängis USA naiste jalgpallikoondises ründajana. Ta lõi oma rahvuskoondises 158 väravat, millega on koondise läbi aegade paremuselt teine väravakütt.

USA koondisega tuli ta naiste maailmameistriks aastatel 1991 ja 1999 ning aastatel 1996 ja 2004 olümpiavõitjaks.

2004. aastal valiti ta nimekirja FIFA 100.

Aastatel 2001 ja 2002 valiti ta maailma parimaks naisjalgpalluriks.


Ivan Uhhov

Ivan Uhhov (sündinud 29. märtsil 1986 Tšeljabinskis) on Venemaa kergejõustiklane (kõrgushüppaja).

Ta sai 2012. aasta suveolümpiamängudel kuldmedali tulemusega 2,38 m.

2014. aasta Euroopa meistrivõistlustel Zürichis võitis ta pronksmedali tulemusega 2,30 m.

Tema isiklik rekord kõrgushüppes sisetingimustes on 2,42 ja välitingimustes 2,41.


Network 10

Network 10 (tuntud ka Channel Ten või lihtsalt Ten) on 1964. aastal asutatud Austraalia kommertstelekanal. Kanal on üks viiest vabalevis olevast kanalist.


Venemaa naiste korvpallikoondis

Venemaa naiste korvpallikoondis on Venemaa esindusnaiskond korvpallis.

2008. aasta suveolümpiamängude korvpalliturniiril võitis Venemaa koondis pronksmedali.


Rapid City

Rapid City on linn Ameerika Ühendriikides, suuruselt teine Lõuna-Dakota osariigi linn ja Penningtoni maakonna keskus.

Linn on asutatud 1876. aastal. Ta on saanud nime Rapid Creeki (jõe) järgi.


Leandro Damião

Leandro Damião da Silva dos Santos (sündinud 22. juulil 1989) on Brasiilia jalgpallur, kes mängib ründajana Brasiilia esiliigaklubis Coritiba.

Leandro Damião sündis Paraná osariigis Jardim Alegres. Klubikarjääri alustas ta Atlético Ibiramas.

2009. aastal sõlmis ta lepingu Brasiilia kõrgliigaklubiga Internacional. Klubiga tuli ta 2010. aastal Lõuna-Ameerika klubide meistrivõistluste Copa Libertadores võitjaks. Finaalmängudes võideti Mehhiko klubi Guadalajarat. Aastatel 2011, 2012 ja 2013 võideti Rio Grande do Suli osariigi meistrivõistlused Campeonato Gaúcho ning 2011. aastal Lõuna-Ameerika superkarikas Recopa Sudamericana.

2013. aasta suvel sai ta pakkumise Inglismaa klubilt Tottenham Hotspur ja Itaalia klubilt Napoli. Ta oli lähedal Napoliga liitumisele, kuid sponsorlepingute tõttu ei saanud see võimalikuks.

2014. aasta jaanuaris suundus ta Brasiilia kõrgliigaklubisse Santos. Üleminekusumma oli 41 miljonit Brasiilia reaali, mis oli suurim summa, mida Brasiilia klubi kodumängija eest välja käinud oli.

Kuigi ta lõi 2014. aasta liigahooajal 26 mängus kokku kuus väravat, sai ta tugevalt kriitikat, peamiselt aeglase reageerimise ja liiga väheste väravate eest.

Pärast võrdlemisi ebaedukat hooaega Santoses, sõlmis Leandro Damião laenulepingu eelmise hooaja meistri Cruzeiroga. Kuigi ta oli Minas Geraisi osariigi meistrivõistlustel Campeonato Mineiro üheksa väravaga suurim väravakütt, ebaõnnestus taas hooaeg kõrgliigas, kui ta lõi 23 mängus kokku ainult neli väravat.

4. veebruaril 2016 sõlmis Leandro Damião laenulepingu Hispaania La Liga klubiga Real Betis. Debüüdi La Ligas tegi ta 27. veebruaril mängus Rayo Vallecano vastu. Pärast seda mängis ta klubi meeskonnas veel ainult kahes kõrgliiga kohtumises.

Seejärel mängis ta ühe hooaja laenul Brasiilia kõrgliigaklubis Flamengo.

2017. aasta hooaja alguses suundus ta laenule Brasiilia esiliigaklubisse Internacional. Ta lõi 17 liigamängus kokku kaheksa väravat, aidates klubil jõuda tagasi kõrgliigasse.

Aastatel 2019–2023 mängis Damião Jaapani kõrgliigaklubis Kawasaki Frontale. Aastatel 2020 ja 2021 tuli ta klubiga Jaapani meistriks. 2021. aastal oli Damião Jaapani kõrgliigas Yokohama F. Marinosi mängija Daizen Maeda kõrval suurim väravalööja (mõlemad lõid 21 väravat). Lisaks andis Damião kaheksa väravasöötu ning valiti liigahooaja väärtuslikumaks mängijaks.

2024. aasta veebruaris naasis ta Brasiiliasse, kui sõlmis hooaja lõpuni lepingu esiliigaklubiga Coritiba.

2012. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiri käigus lõi ta kuus väravat, seehulgas ka kaks väravat poolfinaalis Lõuna-Korea vastu.

Brasiilia rahvuskoondises mängis ta aastatel 2011–2013 kokku 17 mängus ja lõi neis kolm väravat. Debüüdi Brasiilia koondises tegi ta 27. märtsil sõprusmängus Šotimaa vastu. Esimese värava lõi ta koondise kasuks 5. septembril sõprusmängus Ghana vastu.


Sport Club Internacional

Sport Club Internacional on Brasiilia jalgpalliklubi, mille kodulinn on Rio Grande do Suli osariigis asuv Porto Alegre. Klubi mängib Brasiilia kõrgliigas Campeonato Brasileiro Série A ja Rio Grande do Suli osariigi meistrivõistlustel Campeonato Gaúcho. Klubi on asutatud 1909. aastal.

Internacional on ainus Brasiilia jalgpalliklubi, mis on tulnud ühtegi mängu kaotamata riigi meistriks (1979). Klubi on tulnud Brasiilia meistriks veel kahel korral, aastatel 1975 ja 1976. Aastal 1992 on võidetud Brasiilia karikavõistlused Copa do Brasil. Rio Grande do Suli osariigi meistrivõistlused on see võitnud rekordilised 45 korda.

2006. aastal võitis Internacional Lõuna-Ameerika klubide meistrivõistlused Copa Libertadores. Sama aasta detsembris võitis Internacional klubide maailmameistrivõistlused, alistades finaalis Hispaania klubi Barcelona. 2007. aastal võitis klubi Recopa Sudamericana, alistades 2006. aasta Lõuna-Ameerika klubide karikavõistluste Copa Sudamericana võitja Pachuca. 2008. aastal tuli Internacional Copa Sudamericana. Sellega on klubi võitnud kõik tähtsamad Lõuna-Ameerika klubide võistlused. 2010. aastal võideti teist korda Copa Libertadores.

Internacionali suurim rivaal on Grêmio. Internacionali ja Grêmio vahelised derbimängud on tuntud nime all Grenal. Seda on peetud Brasiilia kõige tulisemaks linnasiseseks derbimänguks.

Internacionali kodustaadion on Estádio Beira-Rio, mis mahutab 50 128 pealtvaatajat.

Klubi tunnusvärvid on punane ja valge.

Internacionali naiskond on tulnud Rio Grande do Suli osariigi meistriks 11 korda.


Pape Moussa Konaté

Pape Moussa Konaté (sündinud 3. aprillil 1993 M'Bouris) on Senegali jalgpallur, kes mängib ründajana Prantsusmaa kõrgliiga klubis Amiens.

2011. aastal suundus Konaté Euroopasse, liitudes Iisraeli kõrgliiga klubiga Maccabi Tel Aviv. Seejärel mängis ta ühe hooaja Venemaa kõrgliiga klubis Krasnodar ja ühe hooaja Itaalia kõrgliiga klubis Genoa.

2014. aastal liitus ta Šveitsi kõrgliiga klubiga Sion. Hooajal 2014–15 lõi ta liigas 16 väravat ja hooajal 2015–16 kümme väravat.

2017. aasta augustis sõlmis ta nelja-aastase lepingu Amiensiga. 2017–18 lõi ta Prantsusmaa kõrgliigas 13 väravat.

2012. aasta suveolümpiamängude jalgpalliturniiri käigus lõi ta viis väravat. Samal aastal tegi ta debüüdi Senegali jalgpallikoondises. Koondisekarjääri esimese värava lõi ta 25. mail 2012 sõprusmängus Maroko vastu. Ta on kuulunud Senegali koondisse 2018. aasta maailmameistrivõistlustel ning 2015., 2017. ja 2019. aasta Aafrika rahvaste karikavõistlustel.


Becky Hammon

Rebecca Lynn Hammon (vene Бекки Хэммон; sündinud 11. märtsil 1977 Rapid Citys Ameerika Ühendriikides) on USA-s sündinud ja kasvanud korvpallur. 2008. aastal sai temast naturalisatsiooni teel Venemaa kodanik ja sestpeale kuulub ta Venemaa naiste korvpallikoondisse.

2008. aasta suveolümpiamängude korvpalliturniiril võitis ta Venemaa koondisega pronksmedali.

2009. aasta MM-il Lätis sai koondisega hõbemedali.

Becky Hammon alustas karjääri WNBA klubis New York Liberty. Aastast 2007 mängib klubis San Antonio Silver Stars. 31. augustil 2011 ületas Hammon seitsmendana WNBAs 5000 punkti piiri.


Günther Heidemann

Günther Heidemann (21. oktoober 1932 Berliin – 23. aprill 2010 Berliin) oli Saksamaa ühendvõistkonna ja Lääne-Saksamaa poksija.

Heidemann oli kokku kahekordne Lääne-Saksamaa meister II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) aastatel 1952 ja 1955.

Heidemann sai Saksamaa ühendvõistkonna eest võisteldes II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 1952. aasta Helsingi olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale kuldmedali- ja olümpiavõitjale Zygmunt Chychłale (Poola).

Heidemann osales Lääne-Saksamaa eest võisteldes II kergekeskkaalus (kuni 67 kg) 10. Euroopa meistrivõistlustel (Varssavi, 1953), kuid kaotas veerandfinaalis jälle hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Zygmunt Chychłale (Poola) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja ning 11. Euroopa meistrivõistlustel (Lääne-Berliin, 1955), kuid kaotas veerandfinaalis hilisemale kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Nicolo Garganole (Inglismaa) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.


Kirjeldustõlge

Kirjeldustõlge (või helikirjeldus) on filmile või teatrietendusele pealeloetav kirjeldus, kus dialoogide vahel kirjeldatakse ka ekraanil või laval nähtavat. Seda kasutatakse peamiselt nägemispuudega inimestele kõige visuaalse edasiandmiseks.

Kirjeldustõlkega antakse infot tegevuste, tegelaste, lavaliste või stseenimuutuste või ka ekraanile ilmunud teksti kohta. Kirjeldustõlge paigutatakse enamasti kuuldavas tekstis esinevatesse pausidesse .


Günter Siegmund

Günter Siegmund (19. detsember 1936 Küstrin (praegu Kostrzyn Oderi ääres, Lubuszi vojevoodkond, Poola) – 13. september 2020) oli Saksamaa ühendvõistkonna ja Ida-Saksamaa poksija.

Siegmund oli kahekordne Ida-Saksamaa meister raskekaalus (üle 81 kg) aastatel 1960-1961. Ta sai Ida-Saksamaa meistrivõistlustel raskekaalus (üle 81 kg) 3. koha aastatel 1957, 1959 ja 1963.

Siegmund sai Saksamaa ühendvõistkonna eest võisteldes raskekaalus (üle 81 kg) 1960. aasta Rooma olümpiamängude poksivõistlustel pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Daniel Bekkerile (Lõuna-Aafrika Liit).

Siegmund sai Ida-Saksamaa eest võisteldes raskekaalus (üle 81 kg) 14. Euroopa meistrivõistlustel (Belgrad, 1961) pronksmedali, kaotades poolfinaalis hilisemale hõbemedalivõitjale Benito Pennale (Itaalia) ja jäädes edasisest medaliheitlusest välja. Ta osales raskekaalus (üle 81 kg) 13. Euroopa meistrivõistlustel (Luzern, 1959), kuid kaotas 1. ringis hilisemale pronksmedalivõitjale Władysław Jędrzejewskile (Poola) ja jäi edasisest medaliheitlusest välja.


Antal Kocsis

Antal Kocsis (17. november 1905 Budapest – 25. oktoober 1994 Titusville, Brevardi maakond, Florida osariik) oli Ungari poksija.

Kocsis võitis kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) 1928. aasta Amsterdami olümpiamängude poksivõistlustel kuldmedali ja tuli olümpiavõitjaks.

Kocsis sai kärbeskaalus (kuni 112 naela ehk 50,8 kg) 2. Euroopa meistrivõistlustel (Berliin, 1927) hõbemedali, kaotades finaalis kuldmedalivõitjale ja Euroopa meistrile Lennart Bohmanile (Rootsi).

Kocsis poksis aprillist 1930 kuni augustini 1935 elukutselisena ning pidas kokku 40 kohtumist. Ta võitis neist 22 (neist 4 nokaudiga), kaotas 13 (neist 3 nokaudiga) ja viigistas 5 kohtumist.


Annonay

Annonay () on linn ja vald Lõuna-Prantsusmaal Auvergne-Rhône-Alpesi piirkonnas Ardèche'i departemangu põhjaosas.

See on Ardèche'i departemangu kõige suurema elanike arvuga linn, kuid departemangu keskus on Privas' linn. Annonay on nii Annonay-Nordi kui ka Annonay-Sudi kantoni keskus.

Annonay asub mõne kilomeetri kaugusel Rhône'i jõest, 75 km Lyonist lõunas ja 40 km kaugusel Saint-Étienne'ist.

Linna territoorium asub 270–746 meetri kõrgusel üle merepinna.


Jacques-Pierre Amette

Jacques-Pierre Amette [žak-pj'eer am'ett] (sündinud 18. mail 1943 Saint-Pierre-sur-Dives'is Calvadosi departemangus) on prantsuse kirjanik ja ajakirjanik. Ta on kasutanud ka pseudonüümi Paul Clément.

2003. aastal pälvis ta oma romaani "La Maîtresse de Brecht" eest Goncourti auhinna.


Nitroglütseriin

Nitroglütseriin (NG; ka glütserüülnitraat, trinitroglütseriin või trinitriin) on vedel värvitu õlitaoline suure töövõimega lõhkeaine, mida kasutatakse väga paljude lõhkeainesegude valmistamisel.

Nitroglütseriin on väga tundlik tule ja mehaaniliste mõjutuste suhtes. Selle põlemisel võib kergesti tekkida detonatsioon, eriti suuremate lõhkeaine koguste korral. Seetõttu on selle käsitsemine ohtlik ning selle kasutamine puhtal kujul on väga harv. Täiendavaks puuduseks on kõrge sulamistemperatuur (14 °C).

See on suuremas koguses väga mürgine ning põhjustab isegi läbi naha organismi tungides tugevat peavalu. Samas leiavad selle derivaadid kasutust ka meditsiinilistes rakendustes, kus aitavad alandada vererõhku. Seda seetõttu, et aldehüüdi dehüdrogenaasid lagundavad nitraate lämmastikoksiidiks, millel on veresooni laiendav ja vererõhku alandav toime.

Nitroglütseriin oli esimene praktilist kasutust leidnud lõhkeaine, mis ületas tugevuselt musta püssirohtu. Selle sünteesis esimesena itaalia keemik Ascanio Sobrero 1847. aastal Torino Ülikoolis, olles siis veel Théophile-Jules Pelouze õpilane. Ta nimetas selle püroglütseriiniks. Samuti Pelouze käe all õppinud Alfred Nobel püüdis leida viise, kuidas nitroglütseriini ohutult käidelda. Ta avastas 1866. aastal, et nitroglütseriin absorbeerimisel kiiselguuris moodustub segu, mis oli stabiilne ja lihtsalt käsitsetav, kuid säilitas oma plahvatuslikkuse. Nii sündis dünamiit.

Nitroglütseriin on glütserooli lämmastikhappeester (õigemini triester), mis saadakse glütserooli nitreerimisel kontsentreeritud lämmastikhappe ja väävelhappe seguga.