Ilija

Ilija (ka Illa või Ilja) on jõgi Valgevenes Minski oblastis, Vilija (Neris) vasakpoolne lisajõgi. Valgevene keeles on jõe nimi Ілія. Paralleelnimena on käibel ka nimekujud Ільля ja Ілья.

Jõe pikkus on 62 km, valgla on 1220 km². Jõe langus on 1,8 meetrit kilomeetri kohta, keskmine vooluhulk suudmes on 8,8 m³/s. Jõe laius on ülemjooksul 5–10, alamjooksul 20 meetrit.

Ilija algab Łahojski rajoonist Minski kõrgustikult ja suubub Vilejka rajoonis Vilija veehoidlasse. Suurim lisajõgi on Kamienka, piki Kamienka sängi ja Ilija alamjooksu kulgeb Vilija-Minski kanal.

Ilija org on 2–3 kilomeetrit lai. Lamm on madal ja soostunud. Ülemjooksul on jõe sängi 25 kilomeetri ulatuses maaparandustöödega reguleeritud ja õgvendatud.


Ilja

Ilja (vene keeles Илья, vene transliteratsioonis ka Ilya) on venepärane mehenimi.

2018. aasta seisuga oli see Eestis esinemissageduselt 82. mehenimi. 1. jaanuari 2018 seisuga oli Eestis eesnimi Ilja 2117 mehel.

2022. aasta 1. jaanuari seisuga oli Eestis eesnimi Ilja 2158 mehel ja alla viiel naisel. Ilja oli keskmiselt 27 aasta vanune (mediaanvanus oli samuti 27). Ilja oli populaarsuselt 79. mehenimi. Lisaks oli eesnimi Ilya 347 mehel. Ilya oli populaarsuselt 340. mehenimi.


Dzvinasa

Dzvinasa (ülemjooksul ka Sytnica) on jõgi Valgevenes Minski oblastis, Vilija vasakpoolne lisajõgi. Valgevene keeles on jõe nimi Дзвінаса, ülemjooksul Сытніца.

Jõe pikkus on 54 km, valgla on 614 km². Jõe langus on 1,2 meetrit kilomeetri kohta, keskmine vooluhulk suudmes on 4,3 m³/s. Jõe laius on 5–15 meetrit.

Dzvinasa algab Łahojski rajoonist Minski kõrgustikult maaparanduskraavide ühinemisel. Ülemjooksul on jõgi 3,3 kilomeetri ulatuses maaparandustööde käigus õgvendatud. Dzvinasa suubub Vilejka rajoonis Vilija jõkke. Suurim asula jõe kaldal on Pleščanicy alev, seal asub jõel ka veehoidla.


Olgred Aule

Olgred Aule (22. november 1916 Tartu – 13. märts 2015 Heidelberg) oli eesti majandusteadlane ja linnaplaneerija.


Ferrara hertsogkond

Ferrara hertsogkond (itaalia keeles Ducato di Ferrara) oli Põhja-Itaalias asunud suveräänne riik.


Surnud 13. märtsil

Siin loetletakse 13. märtsil surnud tuntud isikuid.

1881 – Aleksander II, Venemaa keiser 1906 – Susan B. Anthony, USA sufražett ja kodanikuõiguste aktivist 1915 – Sergei Witte, Venemaa Keisririigi poliitik ja riigiametnik 1919 – Fricis Bārda, läti luuletaja 1919 – Hendrik Laas, eesti põllumajandustegelane 1924 – Hans Oldekop, eesti ajaloolane 1938 – Clarence Darrow, USA advokaat 1939 – Lucien Lévy-Bruhl, prantsuse filosoof, sotsioloog ja antropoloog 1942 – Paul Lill, Eesti sõjaväelane, kindralleitnant 1942 – Edgar-Theodor Susi, eesti kiiruisutaja, jalgrattur ja laskur 1945 – Maimu Anto, eesti näitleja 1946 – Karl Haushofer, Saksa sõjaväelane, filosoof ja geopoliitik 1948 – Juri Jurjev, vene näitleja ja teatripedagoog 1952 – Evald Oldekop, eesti hüdroloog ja bioloogiafilosoof 1953 – Johan Laidoner, Eesti sõjaväelane ja riigitegelane, kindral 1957 – Anna Haava, eesti luuletaja ja tõlkija 1967 – Arthur Sillard, Eesti sõjaväelane 1971 – Rockwell Kent, ameerika kunstnik 1971 – August Mölder, eesti pedagoog ja koolijuht 1973 – Valeri Povedski, Eesti õigeusu preester 1975 – Ivo Andrić, Jugoslaavia kirjanik 1976 – Ilmar Reidi, eesti ajakirjanik 1977 – Viktor Ordlik, eesti pedagoog 1980 – Jaan Soonvald, eesti muusika- ja kunstiteadlane 1980 – Kaarel Korsten, eesti pedagoog ja lastekirjanik 1980 – Tauno Pylkkänen, soome helilooja ja muusikakriitik 1987 – Bernhard Grzimek, saksa zooloog 1987 – René-Georg Prees, Eesti korvpallur ja korvpallikohtunik 1988 – John Holmes, Ameerika Ühendriikide pornofilminäitleja 1988 – Orest Niinemäe, eesti pedagoog 1990 – Bruno Bettelheim, Austria ja USA lastepsühholoog 1990 – Ernst Goldenbaum, Saksa DV riigitegelane 1992 – Heino Mikkin, eesti spordiajakirjanik 1996 – Krzysztof Kieślowski, poola filmirežissöör ja stsenarist 1996 – Jüri Nuust, eesti põllumajandusteadlane 1998 – Hinno Jurri, eesti insener 1999 – Garson Kanin, ameerika režissöör, lavastaja ja kirjanik 1999 – Anton Raadik, poksija 2002 – Hans-Georg Gadamer, saksa filosoof 2002 – Eugen Sacharias, baltisaksa arhitekt 2003 – Roberto Murolo, itaalia laulja, laulukirjutaja, kitarrist ja näitleja 2004 – Lembe Hiedel, eesti tõlkija ja toimetaja 2004 – Ene Aurik, eesti arhitekt 2006 – Robert C. Baker, USA põllumajandusteadlane 2006 – Edgar August Heinsoo, eesti vaimulik 2006 – Roy Clarke, uelsi jalgpallur 2006 – Maureen Stapleton, USA näitleja 2006 – Olimar Kallas, eesti karikaturist ja raamatugraafik 2006 – Ülo Tootsen, eesti ajakirjanik 2006 – Jimmy Johnstone, šoti jalgpallur 2007 – Marija Hromtsova, vene polaaruurija 2007 – Jekaterina Joannovna, vene vürstinna 2007 – Endel Kudisiim, eesti õpetaja ja jurist 2007 – Nicole Stéphane, prantsuse näitleja 2007 – Herbert Fux, Austria näitleja ja poliitik 2007 – Jorge Díaz, Argentina päritolu Tšiili näitekirjanik 2007 – Karol Spišák, slovaki filmi- ja teatrilavastaja 2007 – Vladimir Kozerenko, ukraina jalgpallitreener 2008 – Jossif Bojarski, NSV Liidu animaator 2009 – Anne Brown, USA päritolu Norra ooperilaulja 2009 – James Purdy, USA kirjanik 2009 – Claude Black, USA inimõiguslane 2009 – Wu Chuanjun, hiina geograaf 2009 – Alan W. Livingston, USA muusikatööstur 2009 – Betsy Blair, USA näitleja 2009 – William Davidson, USA ärimees 2009 – Medet Sadõrkulov, Kõrgõzstani poliitik 2009 – Andrew Martin, Kanada maadleja 2010 – Jerry Adler, USA suupillimängija 2010 – Édouard Kargu, prantsuse jalgpallur 2010 – Leon Manley, Kanada jalgpallur 2010 – Andrzej Marcinkowski, Poola jurist ja poliitik 2010 – Cliff Livingston, USA jalgpallur ja kaskadöör 2010 – Sir Michael Angus, Briti ärimees 2010 – Jean Ferrat, prantsuse laulja 2010 – Sir Ian Axford, Uus-Meremaa astronoom 2010 – Momcilo Gavrić, USA jalgpallur 2010 – Andres Ringo, eesti arhitekt 2010 – Tõnu Tuvikene, eesti astrofüüsik ja rakendusmatemaatik 2010 – Gary Mittelholtz, Kanada ajakirjanik 2010 – He Pingping, hiina kääbus 2011 – Vitali Vulf, Venemaa ajaloolane 2012 – Ljudmila Šagalova, Nõukogude Liidu ja Venemaa näitleja 2012 – Lassi Nummi, soome kirjanik ja tõlkija 2012 – Michel Duchaussoy, prantsuse teatri- ja filminäitleja 2013 – Malachi Throne, USA filminäitleja 2014 – Hans Gross, eesti sporditeadlane 2014 – Reubin Askew, Ameerika Ühendriikide poliitik, Florida kuberner 1971–1979 2014 – Ahmad Tejan Kabbah, Sierra Leone poliitik, president aastatel 1998–2007 2014 – Icchokas Meras, juudi päritolu Leedu-Iisraeli kirjanik 2015 – Olgred Aule, eesti majandusteadlane Saksamaal 2016 – Hilary Putnam, USA filosoof 2016 – Vaike Tiik, eesti kunstiteadlane ja muuseumidirektor 2017 – Maia Juhkam, eesti keraamik 2019 – Beril Dedeoğlu, Türgi ühiskonnateadlane ja poliitik 2020 – Dana Zátopková, tšehhi kergejõustiklane, odaviskaja 2020 – Mart Ummelas, eesti ajakirjanik 2021 – Murray Walker, inglise motospordi kommentaator 2021 – Tõnu Kibena, eesti võrkpallur ja võrkpalli edendaja 2021 – Raoul Casadei, itaalia muusik ja helilooja 2021 – Lembit Brakman, eesti soojustehnikainsener 2021 – Marvelous Marvin Hagler, USA profipoksija 2024 – Marcello Gandini, itaalia autodisainer

Märts, 13.


Elias Gräntzin

Elias Gräntzin (ka Elias Grentzien, Elias Grantzin, Elias Grenzius; umbes 1600 Saksamaa – 20. detsember 1656 Viru-Nigula) oli Eesti vaimulik.

Ta oli aastatel 1632–1639 Viru-Nigula koguduse adjunkt, aastatel 1639–1656 oli ta sama koguduse õpetaja.

Tema vaimulikuks olemise ajal jagas piiskop Joachim Jhering visitatsioonil kogudusele (aastal 1643) eestikeelseid aabitsaid. Ta andis Kongla nõia tuleriidale saatmise otsusele komisjonis allkirja.

Elias Gräntzin suri detsembris 1656, kuid ta maeti aastal 1657, pärast nelipühi Tallinnas.


Eksoplaneet

Eksoplaneet on planeet, mis ei tiirle ümber Päikese, vaid mõne teise tähe, tähe jäänuki või pruuni kääbuse.

Esimene kinnitatud eksoplaneedi avastamine toimus 1992. aastal. 2003. aastal leidis kinnitust et 1988. aastal oli vaadeldud teist eksoplaneeti. Seisuga 1. märts 2024 on 4155 planeedisüsteemis 5640 kinnitatud eksoplaneeti, millest 895 süsteemis on rohkem kui üks planeet. James Webbi kosmoseteleskoop (JWST) peaks plaanide kohaselt avastama rohkem eksoplaneete ja andma rohkem teavet nende omadustest, nagu koostis, keskkonnatingimused ja elupotentsiaal. Kosmoses leidub ka planeete, mis ei tiirle ühegi tähe ümber. Kui selline planeet on aga gaasist hiidplaneet, loetakse see tihti väikese massiga pruuniks kääbuseks (nagu seda on WISE 0855−0714).

Eksoplaneetide tuvastamiseks on palju meetodeid. Transiitfotograafia ja Doppleri spektroskoopia on leidnud kõige rohkem eksoplaneete, kuid need meetodid kannatavad vaatluse kallutatuse tõttu, mis soodustab planeetide tuvastamist tähe lähedal; seega asuvad 85 % avastatud eksoplaneetidest loodete lukustusvööndis. Mitmel juhul on tähe ümber täheldatud mitut planeeti. Umbes iga viienda päikesesarnase tähe ümber tiirleb elu võimaldavas piirkonnas, maasuurune planeet. Eeldades, et Linnuteel on 200 miljardit tähte, võib oletada, et Linnuteel on 11 miljardit potentsiaalselt elamiskõlblikku Maa-suurust planeeti, mis tõuseb 40 miljardini, kui arvestada arvukate punaste kääbuste ümber tiirlevaid planeete. Kepleri kosmoseteleskoobiga avastas paar tuhat võimalikku eksoplaneeti, millest 11% võib olla väärpositiivne tulemus.

Lähimad eksoplaneedid asuvad Maast 4,2 valgusaasta (1,3 parseki) kaugusel ja tiirlevad Päikesele lähima tähe Proxima Centauri ümber. Peaaegu kõik tänapäevaks avastatud eksoplaneedid asuvad Linnuteel, kuid leidub ka mõningaid tõendeid võimalike galaktikaväliste planeetide olemasolust. 2014. aasta märtsi seisuga on kõige väiksema massiga eksoplaneet PSR B1257+12 A, mis on peaaegu kaks korda massiivsem kui kuu. NASA eksoplaneetide arhiivis toodud planeetidest on kõige massiivsem DENIS-P J082303.1-491201 b, mis on umbes 29 korda massiivsem kui Jupiter. Mitme planeedi definitsiooni järgi on see aga planeedi jaoks liiga massiivne ja seetõttu võib tegu olla hoopis pruuni kääbusega. Eksoplaneetide hulgas leidub planeete, mis paiknevad ematähele nii lähedal, et teevad selle ümber tiiru vaid mõne tunniga, ja planeete, mis on nii kaugel, et ühe tiiru tegemine võtab tuhandeid aastaid. Mõni asub ematähest nii kaugel, et on raske väita, kas planeet on ematähega gravitatsiooniliselt seotud või mitte.

Eksoplaneetide avastamine on andnud hoogu juurde Maa-väliste tsivilisatsioonide otsingutele, seda eriti planeetide puhul, mis tiirlevad ematähe ümber elu võimaldavas piirkonnas, kus on võimalik vedela vee (ja seega ka elu) olemasolu planeedi pinnal. Planeedi elukõlbulikkuse määramisel on aga olulised ka hulk muid tegureid.


Mihklirahu

Mihklirahu on Saare maakonnas Vilsandi lähedal Vilsandi rahvuspargis asuv saar (rahu). Saare pindala on 1,9 hektarit ja rannajoone pikkus 868 meetrit.

Mihklirahu asub 200 meetrit Juksirahust kirdes.


Ēvele

Ēvele on küla (vidējciems) Lätis Valmiera piirkonnas, Ēvele valla keskus.

Asulasse jäävad Ēveles skola, Ēveles pienotava, Ēveles ambulance, ja Ēvele bussipeatus. Külas on raamatukogu.

Ēvele on nime saanud Höwelnite suguvõsa järgi. Külas asub 19. sajandil ehitatud luteri kirik, mille aastal 1874 valminud orel on riikliku tähtsusega kunstimälestis. Selle kõrval asub valla vanim ehitis, 1609. aastal valminud Ēvele kirikumõisa preestrimaja, mida praegu kasutatakse rahvamajana. Sinna jääb ka Ēvele mõisa hoonetekompleks.

Looduskaitse all on kaks tamme ümbermõõduga 4,25 meetrit, Vabadusetamm ümbermõõduga 4,37 meetrit, Mācītājmuiža tamm ümbermõõduga 4,25 meetrit, tammed ümbermõõtudega 5,35 meetrit, 4,94 meetrit ja 4,5 meetrit, Mācītājmuiža pärn ümbermõõduga 5,3 meetrit, pärnad ümbermõõtudega 3,51 meetrit, 4,74 meetrit, 6,2 meetrit ning 4,72 meetrit, mänd ümbermõõduga 2,79 meetrit, kuusk ümbermõõduga 4,2 meetrit, Euroopa lehis ümbermõõduga 3,64 meetrit ja Zīversi kraavi paju ümbermõõduga 5,15 meetrit.

2015. aastal oli külas 231 elanikku, 2021. aastal 202. Aastail 2009–2021 kuulus küla Burtnieki piirkonda.


Dev Patel

Dev Patel (sündinud 23. aprillil 1990 Londonis) on gudžarati päritolu Suurbritannia filminäitleja, kes sai rahvusvaheliselt tuntuks osatäitmisega Danny Boyle'i 2008. aasta filmis "Rentslimiljonär".

Tema teised tuntumad osatäitmised on filmides "Parim hotell terves Indias" (2011), "Teine parim hotell terves Indias" (2015) ja "Chappie" (2015). Oma karjääri alguses kogus ta tuntust Anwar Kharrali rolliga teismelistele suunatud Briti telesarjas "Skins" (2007–2008).


Tholu bommalata

Tholu bommalata ('nahknukkude tants'; sõnadest tholu 'nahk' ja bommalata 'nukutants') on India Andhra Pradeshi osariigist pärinev varjuteatri traditsioon, levinuim varjuteatri vorm Andhra Pradeshis.

Selle esitajad olid rändavad meelelahutajad ja kaupmehed, kes käisid aasta ringi mööda India külasid, lauldes ballaade, müües amulette, näidates akrobaatikat, taltsutades madusid, kududes kalavõrke, tätoveerides ja parandades potte. Nende kaudu levisid eeposed, muinasjutud ja uudised.

Nukud on loomanahast. Tavaliselt mängitakse tavaliselt stseene "Rāmājanast" või "Mahābhāratast" või Krišna elust.

Tholu bommalata on levinud kogu osariigis.


Hügelkultuur

Hügelkultuur (saksa keeles Hügelkultur, Hugelkultur) on kompostimise meetod, milles kasutatakse kõrgendatud peenraid, mis asuvad kõduneval puitmaterjalil ja muul biomassil. Selline meetod aitab väetada taimekasvupinnast, imab endasse vett, soojendab – teisisõnu soodustab künkal ja lähedal asuvate taimede kasvu.


Koosmeel

Koosmeel (läti keeles Saskaņa) on Läti vasaktsentristlik erakond.

Erakond asutati valimisliiduna 21. novembril 2009 ning 10. veebruaril 2010 ühineti ühtseks parteiks.

Erakonna juht on endine Riia linnapea Nils Ušakovs.


Surnud 14. märtsil

Siin loetletakse 14. märtsil surnud tuntud isikuid.

1883 – Karl Marx, saksa filosoof 1927 – Jānis Čakste, läti poliitik ja jurist, Läti esimene president (1922–1927) 1932 – George Eastman, fotograafia pioneer, rullfilmi leiutaja 1934 – João do Canto e Castro, Portugali sõjaväelane ja poliitik 1935 – August Schulzenberg, Põltsamaa gümnaasiumi direktor 1942 – Harald Kõrvne, Eesti sõjaväelane 1945 – Karl Säre, eesti kommunistliku liikumise tegelane, 1940–1941 EK(b)P KK I sekretär 1946 – Ants Simm, eesti näitleja, lavastaja, diplomaat ja ajakirjanik 1947 – William Tyrrell, Suurbritannia diplomaat 1947 – Jaan Kukk, eesti arst 1953 – Klement Gottwald, Tšehhoslovakkia partei- ja riigitegelane 1961 – Akiba Rubinstein, juudi päritolu Poola maletaja 1965 – Riho Järvi, eesti viiuldaja ja graafik 1966 – Eduard Türk, eesti näitleja ja lavastaja 1968 – Erwin Panofsky, juudi päritolu Saksamaa ja USA kunstiteadlane 1968 – Gustav Raud, eesti maalikunstnik 1970 – Nigul Espe, eesti maalikunstnik ja mööblikunstnik 1971 – Helmi Kalm, eesti skulptor ja maalikunstnik 1974 – Günther Reindorff, eesti graafik ja kunstipedagoog 1975 – Susan Hayward, ameerika näitleja 1982 – Astrid Kurismaa, eesti tõlkija 1983 – Maurice Ronet, prantsuse näitleja ja filmilavastaja 1984 – Aurelio Peccei, itaalia ettevõtja 1988 – Tatjana Poska-Laaman, eesti õigusteadlane 1989 – Olaf Eisen, eesti keemik 1990 – Robert Henry Bahmer, Ameerika Ühendriikide riigiarhivaar 1995 – Kai Leete, eesti rahvatantsujuht 1995 – William Alfred Fowler, Nobeli füüsikaauhinna laureaat 1983 1996 – Sophie Sooäär, eesti näitleja 1997 – Jurek Becker, Saksa kirjanik 2001 – German Pekarevski, Eesti trombonist 2004 – Jurijs Rubenis, läti insener, Läti NSV partei- ja riigitegelane 2005 – Akira Yoshizawa, jaapani origami viljeleja 2006 – Eugen Oker (Fritz Gebhardt), saksa kirjanik ja ajakirjanik 2006 – Edouard Sablier, prantsuse ajakirjanik 2006 – Art Michaluk, USA hokimängija 2006 – Hamish Gray, Suurbritannia konservatiivne poliitik ja endine minister 2006 – Lennart Meri, Eesti Vabariigi president 1992–2001 2006 – Hans Vissor, eesti veemotosportlane 2007 – Zygmunt Kęstowicz, poola näitleja 2007 – Tommy Cavanagh, inglise jalgpallur ja jalgpallimänedžer 2007 – Gareth Hunt, inglise näitleja 2008 – Chiara Lubich, juudi-itaalia päritolu katoliiklik aktivist, Focolare liikumise asutaja 2008 – Merike Pau, eesti tõlkija 2008 – Kaljo Käärik, eesti keemik ja metallurgiateadlane 2009 – Coy Watson, USA tummfilminäitleja 2009 – Alain Bashung, prantsuse laulja, helilooja ja näitleja 2009 – Edith Lucie Bongo, Gaboni presidendi Omar Bongo abikaasa 2009 – Altovise Davis, USA näitleja ja tantsija 2009 – Millard Kaufman, USA stsenarist 2009 – Jeff Komlo, USA jalgpallur 2009 – Robin Mukherjee, India kriketimängija 2009 – Dick Ross, USA tele- ja filmiprodutsent 2009 – Shinkichi Tajiri, USA päritolu Hollandi skulptor 2009 – Mari-Ann Aavik-Roosaar, eesti päritolu Rootsi arst 2010 – Chimen Abramsky, Briti ajaloolane 2010 – Arnold Loxam, Briti organist 2010 – Felipe Sapag, Argentina poliitik 2010 – Vinda Karandikar, India kirjanik 2010 – Cherie DeCastro, USA laulja 2010 – Carmen Capalbo, USA teatrilavastaja 2010 – Peter Graves, USA näitleja 2010 – Der Scutt, USA arhitekt 2010 – Urpo Leppänen, Soome poliitik 2010 – Lisle Wilson, USA näitleja 2010 – Janet Simpson, Briti kergejõustiklane 2010 – Nahúm Elí Palacios Arteaga, Hondurase ajakirjanik 2010 – He Pingping, maailma lühim inimene 2012 – Ċensu Tabone, Malta poliitik 2012 – Pierre Schoendoerffer, prantsuse filmilavastaja 2013 – Ieng Sary, Kambodža poliitik 2013 – Harri Mõtsnik, eesti vaimulik 2013 – Jack Greene, USA kantrilaulja 2013 – Mirja Hietamies-Eteläpää, soome murdmaasuusataja 2014 – Vello Helk, eesti ja taani ajaloolane ja arhivaar 2014 – Tony Benn, Suurbritannia poliitik 2015 – Valentin Rasputin, vene kirjanik 2018 – Stephen Hawking, inglise füüsikateoreetik, kosmoloog, kirjanik 2018 – Jaan-Margus Reinaste, eesti tšellist 2020 – Märt Hunt, eesti helilooja, muusikapedagoog ja ansamblijuht 2020 – Felix Hiie, eesti vibulasketreener ja -kohtunik 2021 – Helena Fuchsová, tšehhi kergejõustiklane 2021 – Jaak Hein, eesti näitleja ja teatritegelane 2022 – Leida Lepik, eesti geograaf ja kartograaf

Märts, 14.


Vehkleja (film)

"Vehkleja" on 2015. aastal esilinastunud Soome-Eesti-Saksamaa koostööfilm. Film põhineb osaliselt Eesti vehkleja ja treeneri Endel Nelise elulool.


Pherekydes

Pherekydes (Φερεκύδης; u 580 eKr – u 520 eKr) oli Syrose saarelt pärit kreeka mõtleja. Pherekydesele omistatakse "Pentemychose" (Πεντέμυχος) nime all tuntud kosmogoonia, mis ühendab Hesiodose-aegse mütoloogilise maailmapildi eelsokraatilise filosoofiaga.

Pherekydest peetakse esimeseks, kes väljendas filosoofilisi mõtisklusi proosavormis.

Tema tööd ei ole säilinud, kuid need olid laialdaselt tuntud Hellenistlikul perioodil ning on sedakaudu tuntud ka meile.


City Arena Tallinn

City Arena Tallinn on Tallinnas aadressil Tatari 58 asuv siseseikluspark. Pargi suurus on 1400 m². See on ühtlasi Baltimaade suurim siseseikluspark. Parki haldas City Arena OÜ, mis on äriregistrist kustutatud 23.05.2017.

Pargis on muu hulgas siseseiklusrada SegTrack Segway, ronimisseikluspark Spider Park ja minigolfirada Neon Minigolf.


Võru Spordikeskuse staadion

Võru Spordikeskuse staadion (ka Võru staadion) on Võrus asuv jalgpalli- ja kergejõustikustaadion. Staadion kuulub Võru Spordikeskusele.

Staadion on ehitatud kuni 1600 pealtvaatajale.

Staadion on Võru FC Heliose kodustaadion (varem JK Võru).


Sergei Baruzdin

Sergei Baruzdin (vene Сергей Алексеевич Баруздин; 22. juuli 1926 Moskva – 4. märts 1991 Moskva) oli vene kirjanik. Põhiliselt oli ta tuntud laste- ja noorsookirjanikuna.

Sergei Baruzdini esimene jutustus ilmus lasteajakirjas 1938. aastal. Ta võttis osa Teisest maailmasõjast. Üleliidulisse Kommunistlikku (bolševike) Parteisse astus ta 1949. aastal. 1958. aastal lõpetas Sergei Baruzdin Maksim Gorki nimelise Kirjandusinstituudi. 1957–1965 oli ta Vene NFSV Kirjanike Liidu juhatuse sekretär, alates 1967. aastast oli ta Nõukogude Liidu Kirjanike Liidu sekretär. Alates 1965. aastast töötas Sergei Baruzdin ajakirja Družba Narodov peatoimetajana.


Laimdota Straujuma valitsus

Laimdota Straujuma on juhtinud kaht Läti valitsust.

Laimdota Straujuma esimene valitsus Laimdota Straujuma teine valitsus


Hansa Shipping OÜ

Hansa Shipping AS on aastal 1999 Tallinnas asutatud Eesti laevanduskontsern. Ettevõte tegeleb prahtimisega (inglise chartering), laevameeskonna juhtimisega (inglise crew management) ja laevade tehnilise teenindamisega (inglise ship management services).


Imre Siil

Imre Siil (sündinud 24. märtsil 1957) on Eesti kirjanik, diplomaat ja riigiametnik.

Lõpetas Kose Keskkooli 1974. aastal. Ta õppis 1974–1977 Eesti Põllumajanduse Akadeemias ja 1977–1982 Tartu Riiklikus Ülikoolis, mille lõpetas 1982. aastal eesti keele ja kirjanduse erialal.

Töötas 1984–1992 Eesti Teaduste Akadeemia Küberneetika Instituudis teadurina, kaitses 1992. aastal Tartu Ülikoolis väitekirja foneetika ja tehiskõne alal ning sai filosoofiamagistri kraadi. 1985–1991 oli ühtlasi Teaduste Akadeemia informaatika ja tehnilise füüsika osakonna teadussekretär. 1990. aastatel õpetas külalislektorina Tartu Ülikoolis foneetikat.

1992–1995 töötas Riigikantselei sekretariaadi direktorina (aseriigisekretärina), 1996 Riigikantselei direktorina ja 1997–2003 Eesti Informaatikakeskuse direktorina. Olnud Eesti e-riigi üks käivitajaid ja eestvedajaid ning Eesti Informaatikanõukogu liige ja sekretär, samuti Tiigrihüppe Sihtasutuse nõukogu liige, Eesti Õigustõlke Keskuse nõukogu ja Avatud Hariduse Liidu esimees.

2004. aastal asus ta tööle Välisministeeriumisse. Ta on esindanud Eestit Prantsusmaal Euroopa Nõukogus, töötanud diplomaadina Helsingi ja Bukaresti suursaatkonnas ning Eesti konsulina Rumeenias, Moldovas ja Bulgaarias.

Tartu Noorte Autorite Koondise esimees 1978–1981, Eesti Kirjanike Liidu liige 2014. aastast.


Michael Pärt Musik OÜ

Michael Pärt Musik OÜ on Eesti-Islandi muusikatööstusettevõte. Ettevõtte asutas eesti muusikaprodutsent Michael Pärt.

Ettevõtte on muu hulgas teinud muusikat filmidele. Samuti on ta plaadistanud mitmete popartistide muusikat (nt Islandi artist Björk).


Michael Pärt

Michael Pärt (sündinud 17. augustil 1977 Tallinnas) on eesti muusikaprodutsent.

Ta on ettevõtte Michael Pärt Musik OÜ asutaja ja Arvo Pärdi Keskuse üks kaasasutajaid, Arvo Pärdi Keskuse nõukogu esimees.

Tema isa on helilooja Arvo Pärt.


AS Olerex

AS Olerex on 1994. aastal asutatud Eesti kütusefirma

Ettevõtte omanikud on Antti Moppel ja Andres Linnas. Olerex on Eesti rallikrossi meistrivõistluste nimisponsor.


Ersen

Ersen on Eesti kirjastus. Kirjastuse peakontor asub Tallinnas. Kirjastust haldab ettevõte Bestkaup OÜ.

Kirjastus on välja andnud nii eesti- kui ka ingliskeelseid raamatuid.


Raudwara Publishing House OÜ

Raudwara Publishing House OÜ (lühemalt Raudwara) on aastast 2007 tegutsev Eesti kirjastus.

2011. aastal sai Raudwara Eesti kirjastuste edetabelis teise koha.


Meurthe-et-Moselle'i departemangu haldusüksuste loend

Meurthe-et-Moselle'i departemangu haldusüksuste loend toob ära kõik departemangu haldusüksused (alldepartemangud, kantonid ja vallad). Lisaks on toodud ka INSEE kood. Vallad Lunéville, Nancy, Toul ja Vandœuvre-lès-Nancy on jagatud mitme kantoni vahel. Igasse kantonisse mille vahel on vald jagatud kuulub ka kindel territoriaalne osa vallast.


Benno Pludra

Benno Pludra (1. oktoober 1925 Mückenberg (tänapäeval Lauchhammer) – 27. august 2014 Potsdam) oli saksa laste- ja noorsookirjanik.

Benno Pludra oli pärit metallivalaja perekonnast. Põhikooli lõpetamise järel 1942. aastal töötas ta kaubalaevastikus.

1945. aastal astus ta Saksamaa Kommunistlikku Parteisse ja lõpetas 1946. aastal õpetajate kursused. Seejärel töötas ta mõnda aega kooliõpetajana ning õppis 1947–1948 Tööliste-Talupoegade Teaduskonnas. Aastatel 1948–1950 õppis Benno Pludra Halle-Wittenbergi Martin Lutheri Ülikoolis ja Berliini Humboldti Ülikoolis germanistikat, ajalugu ja kunstiajalugu. Sel ajal hakkas ta kirjutama lühijutte ja avaldama ajalehtedes reportaaže.

1950. aastal katkes ta ülikooliõpingud ja asus Berliinis tööle ajalehe Der Rundfunk toimetajana. Alates 1952. aastast oli Benno Pludra vabakutseline kirjanik. Ta oli üks Saksa DV tuntumaid laste- ja noorsookirjanikke.


Johannes Feldbach

Johannes-Voldemar Feldbach (3. veebruar (21. jaanuar vkj) 1901 – 3. september 1972 Tartu) oli eesti kirjandusteadlane, kirjandus- ja teatrikriitik.

Johannes Feldbach sündis Virumaal Vaivara vallas Perjatsi kooli õpetaja pojana. Keskhariduse omandas ta 1910–1918 Jamburgi (tänapäeval Kingissepp) kommertskoolis. Teenis aastatel 1919–1922 Punaarmees, võttis osa võitlusest Judenitši vägede vastu. Seejärel töötas ta kooliõpetajana Leningradis ja Leningradi oblastis. Kõrgema hariduse sai Johannes Feldbach Leningradis 1933–1938 A. Herzeni nimelises Pedagoogilises Instituudis, lõpetamise järel töötas vene keele ja kirjanduse õpetajana Baškiiri ANSV-s ja Moskva oblastis.

Johannes Feldbach tuli 1944. aastal Eestisse. Töötas aastatel 1944–1969 Tartu Riiklikus Ülikoolis vanemõpetajana, algul vene keele, hiljem vene kirjanduse kateedris. Ta oli 1949–1952 veel ka ajalehe Tartu Riiklik Ülikool vastutav toimetaja.

NLKP liige oli Feldbach alates 1948. aastast, Eesti NSV Kirjanike Liitu astus ta 1949. aastal. 1960–1962 oli ta kohakaasluse alusel Kirjanike Liidu Tartu osakonna vastutav sekretär.

Esimesi ilukirjanduslikke katsetusi avaldas Johannes Feldbach Leningradi ajakirjas Leegid (pseudonüüm Juhan Nurmvee). Sõjajärgsetel aastatel esines ta rohkesti teatrikriitikuna, avaldas kirjutisi vene ja vene nõukogude kirjandusklassika kohta.


Härjassaare mägi

Härjassaare mägi on Sakala kõrgustiku ja Viljandi maakonna kõrgeim koht. 147 meetri kõrgune küngas on 2 meetrit kõrgem Rutu mäest, mida 2015. aastani peeti Sakala kõrgustiku ja Viljandimaa kõrgeimaks tipuks.

Küngas asub Sudiste küla kaguosas. Tegemist on kõrgema vahelduva reljeefiga metsase alaga. 1930. ilmunud Pärnumaa koguteoses on see piirkond märgitud Härjassaare mägedena.


Tüümuse makrofaagid

Tüümuse makrofaagid on toimiva tüümusega sündinud loomade makrofaagide liik, mis arvatakse paiknevat tüümuse stroomas, koores, säsis ja tüümuse kortikomedullaarses tsoonis ning on valdavalt residentrakud.

Tüümuse makrofaagide areng, anatoomia, morfoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti, indiviiditi kui ka arenguastmeti.

Tüümuse makrofaagide päritolu pole selge, arvatakse, et need on migreerunud luuüdist.

Tüümuse makrofaagide talitlus pole selge, arvatakse et nende funktsiooniks on teatud, näiteks potentsiaalselt antigeensete, molekulide fagotsütoos, ka seondumine tümotsüütidega ja nende aktiveerumise esile kutsumine. Nende rolliks võib olla ka autoreaktiivsete tümotsüütide eliminatsioon ning antigeenide esitlemine T-rakkude vastavatele populatsioonidele. Nende funktsiooniks võib olla ka DNA degradatsioon.

Uuringus uuriti roti tüümust, rottidel kellel indutseeriti diabeet, asendusid tüümuse makrofaagid kudede makrofaagidega.

Inimese normaalne tüümus sisaldab lisaks tüümuse makrofaagidele ka makrofaage, mis migreeruvad tüümusse teiste elundite struktuuridest, näiteks luuüdist.

In vitro võivad tüümuse makrofaagid haakuda HI-viiruse osakestega.

Osade raskekujulist müasteeniat põdevate müasteenikute tüümuses on tuvastatud polioviirusega nakatunud makrofaage.

Tüümuse makrofaagid ei suuda vastu seista looduslikest piirnormidest suurematele radioaktiivse kiirguse doosidele ja tõenäoliselt nekrotiseeruvad, doosist ja kestusest sõltuvalt võivad taastuda.


Vaba riigilinn Aachen

Vaba riigilinn Aachen, prantsuspäraselt Aix-la-Chapelle, oli Saksa-Rooma riigi vaba riigilinn ning spaa Kölnist läänes ja Madalmaadest kagus, Alam-Reini-Vestfaali ringkonnas. Palverännakud, Saksa-Rooma keisri kroonimine, arenenud tööstus ja erinevate keisrite antud privileegid tegid sellest ühe õitsvaima Saksa-Rooma riigi kaubalinna.


Anhalt-Bernburg-Schaumburg-Hoym

Anhalt-Bernburg-Schaumburg-Hoym (esialgu Anhalt-Zeitz-Hoym) oli Saksa vürstkond ja Saksa-Rooma riigi osariik aastatel 1718-1812. Anhalt-Bernburgi vürsti Viktor I Amadeusi surm aastal 1718 põhjustas tema valduste jagamise, kus juures tema teine poeg Lebrecht päris Anhalt-Zeitz-Hoymi.

Vürstkonna nimi muudeti aastal 1727 Anhalt-Zeitz-Hoymist Anhalt-Bernburg-Schaumburg-Hoymiks. Vürst Friedrichi surm 24. detsembril 1812 põhjustas valitseva dünastia hääbumise ja territooriumi pärisid Anhalt-Bernburgi vürstid.


Anhalt-Dornburg

Anhalt-Dornburgi vürstkond (Fürstentum Anhalt-Dornburg) asus aastatel 1667–1742 tänapäeva Saksamaa territooriumil. See loodi aastal 1667 pärast vürst Johann VI surma ja Anhalt-Zerbsti jaotamist, kui vürst Johann VI noorematele poegadele loodi Anhalt-Mühlingen ja Anhalt-Dornburg. Vürstkond kestis aastani 1742, kui vürstid Christian August ja Johann Ludwig II pärisid Anhalt-Zerbsti.


Anhalt-Harzgerode

Anhalt-Harzgerode (Fürstentum Anhalt-Harzgerode) oli vürstkond ja Saksa-Rooma riigi osariik. See loodi aastal 1635 pärast Anhalt-Bernburgi jaotamist, kusjuures Christian I noorem poeg Friedrich sai valitsevaks vürstiks. Vürst Friedrichi poja Wilhelmi surm aastal 1709 põhjustas valitseva dünastia hääbumise ja Anhalt-Harzgerode taasühendati Anhalt-Bernburgiga.


Niasviži loss

Niasviži loss (ka Njasviži loss või Nesviži loss; valgevene keeles Палацава-замкавы комплекс у Нясьвіжы) on endine Radziwillide loss Valgevenes Minski oblasti Niasviži rajoonis Niasviži linnas. Loss kuulub UNESCO maailmapärandi nimistusse.

Niasviži lossi on kujutatud Valgevene 100 000-rublasel rahatähel.


Antwerpeni markkrahvkond

Antwerpeni markkrahvkond (või Antwerpeni mark) koosnes alates 11. sajandist Antwerpeni ja Breda linnu ümbritsevast alast.


Radikaaldemokraatlik Partei (India)

Radikaaldemokraatlik Partei oli Indias aastatel 1940 kuni 1948 tegutsenud erakond.

Partei asutati M. N. Roy ja tema toetajate poolt, kes kuulusid varem India Rahvuskongressi ja olid koondunud seal Radikaalsete Kongresmenide Liigaks. Erinevalt ülejäänud Rahvuskongressist pooldasid nad India osalemist Teises maailmasõjas liitlaste poolel, sest nägid fašismis ohtu demokraatiale kogu maailmas. Roy kandideeris 1940. aastal Rahvuskongressi juhiks, kuid kaotas, lahkudes pärast seda erakonnast ja asutades uue.

1946. aastal kiitis erakond oma kongressil heaks Roy koostatud "Radikaaldemokraatia printsiibid", mille edasisel arutamisel jõuti järeldusele, et parteipoliitika ei sobi kokku RDP poolt toetatud "organiseeritud demokraatia" ideaaliga. Sellest tulenevalt saadeti erakond 1948. aastal laiali ning asutati Radikaalne Humanistlik Liikumine, mis jätkas Roy ideede propageerimist.

Roy, kes oli pettunud nii kodanlikus esindusdemokraatias kui ka kommunismis, seadis ülimaks väärtuseks üksikisiku vabaduse ja nägi uue poliitilise süsteemi alusena üleriigilise rahvakomiteede võrgustiku loomist, mis haaraks kogu elanikkonda ja mille kaudu riik oleks pidevalt kogu ühiskonna demokraatliku kontrolli all.

"Selleks, et muuta demokraatia efektiivseks, peab võim jääma alati rahva kätte ning peavad olema viisid ja meetodid, et rahvas saaks oma suveräänset võimu kasutada efektiivselt, mitte perioodiliselt, vaid päevast-päeva," kirjutas Roy oma teesides.

"Mõistes, et vabadus on kokkusobimatu võimu kontsentreerumisega, taotlevad radikaaldemokraadid võimu laialdasimat hajutamist," rõhutas ta.


Karepa oja

Karepa oja on oja Lääne-Viru maakonnas.

Karepa oja saab alguse Selja soost. Oja on umbes 9,4 km pikk, kulgeb Selja, Tidriku ja Karepa küla maadel ning suubub Karepal Soome lahte. Karepa ojja suubub Ristimäe oja. Karepa oja kuulub heledaveeliste ja vähese orgaanilise aine sisaldusega jõgede tüüpi.

Karepa ojas on aastaringselt keelatud kalapüük, välja arvatud silmupüük torbikuga ja silmumõrraga ning vähipüük mõrra ja nataga.


Baltisches historisches Ortslexikon

Baltisches historisches Ortslexicon (saksa keeles 'Baltimaade ajalooline kohaleksikon') on kaheosaline teatmeteos, mis käsitleb Eesti ja Läti ala asustusajalugu perioodil 1184–1918. Selle teose andis välja Balti Ajaloo Komisjon, mis tegutseb Saksamaal.

Baltisches historisches Ortlexikon tugineb eranditult kirjalikele allikatele.

Teose esimene osa käsitleb Eestit (Eestimaa kubermang ja Liivimaa kubermangu põhjaosa) ning ilmus 1985. Teine köide käsitleb Lätit (Liivimaa kubermangu lõunaosa ja Kuramaa kubermang) ning ilmus 1990.

Teos võtab kokku tähtsamad andmed Eesti ja Läti asulate, kihelkondade, mõisade, pastoraatide jms. asutamise, arengu ja nimede kohta. Toodud on ka jõgede, järvede ja saarte nimed.

Teose märksõnad lähtuvad saksakeelsetest nimekujudest.


Bakili Muluzi

Elson Bakili Muluzi (sündinud 17. märtsil 1943 Machingas) on Malawi poliitik.

Ta oli 24. maist 1994 kuni 24. maini 2004 Malawi president. Temast sai pärast üheparteisüsteemi kaotamist Malawi esimene mitmeparteilistel valimistel valitud president.

Bakili Muluzi oli Ühendatud Demokraatliku Rinde asutaja ja esimees.


Wādī as-Salām

Wādī as-Salām (araabia keeles وادي السلام; 'rahuorg') on šiiitide kalmistu Iraagis An-Najafis. Seda peetakse maailma suurimaks kalmistuks. Kohalikud nimetavad An-Najafi poolenisti elavate, poolenisti surnute linnaks.

See on kogu maailma šiiitide jaoks kõige püham matmispaik. Šiiidid usuvad, et sellele kalmistule kogunevad ka nende hinged, kelle kehad on mujale maetud. 20. sajandi alguses maeti kalmistule ka Iraani šiiite. Kui kahe naaberriigi suhted halvenesid, see traditsioon katkes, kuid on nüüd hakanud taas ellu ärkama.

Hinnanguliselt maetakse kalmistule igal aastal pool miljonit inimest.

Wādī as-Salām on esitatud UNESCO maailmapärandi kandidaadiks.


Jaan Reinhold

Jaan Reinhold (sündinud 13. jaanuaril 1970 Valgas) on Eesti Vabariigi diplomaat.

Ta on lõpetanud Tsirguliina Keskkooli ja seejärel Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna ajaloo erialal, akadeemiliselt kuuluvuselt korporatsiooni Revelia vilistlaskogu liige. Enne 2003. aastal välisteenistusega liitumist töötas Jaan Reinhold ajakirjanikuna raadiojaamale Vaba Euroopa.

Aastail 2006–2010 oli ta Vilniuse suursaatkonna 2. sekretär ELi ja majandusküsimustes, seejärel Välisministeeriumi välismajanduse ja arengukoostöö osakonna äridiplomaatia ja analüüsi büroo direktor.

Ajavahemikul 2011–2014 töötas Reinhold peakonsulina Eesti peakonsulaadis Shanghais, seejärel kuni 2017. aastani erakorralise ja täievolilise suursaadikuna Kasahstanis, Kõrgõzstans, Tadžikistanis ja Türkmenistanis. 2019. aastani oli ta Välisministeeriumi idapartnerluse erivolitustega diplomaatiline esindaja ja sihtasutuse Eesti Idapartnerluse Keskus direktor.

Alates 2019. aasta augustist oli Jaan Reinhold Eesti erakorraline ja täievoliline suursaadik Araabia Ühendemiraatides, Kuveidis, Bahreinis, Saudi Araabias ja Kataris resideerimisega Abu Dhabis.

Aastatel 2023–2024 oli Reinhold ühtlasi Eesti erakorraline ja täievoliline suursaadik, alaline esindaja Rahvusvahelise Taastuvenergia Agentuuri (IRENA) juures.

26. märtsil 2024 nimetas president Alar Karis ta Eesti Vabariigi erakorraliseks ja täievoliliseks suursaadikuks Austraalias, asukohaga Canberras.


Projekt MKUltra

MKULTRA (ka MK-Ultra) on USA Luure Keskagentuuri (CIA) teadvuse kontrolli projekti koodnimi. Eesmärk oli uurida inimese käitumise mõjutamise ja uimastite seoseid.

Eellugu. Teise maailmasõja ajal katsetas USA armee uimastite (eriti LSD) ja hüpnoosi kasutamist ülekuulamistel.

MKULTRA nimega projekt algas pärast Korea sõda, kui CIA-s hakati katsetama veel kangemate uimastitega. Eesmärk oli luua salaagendid, kes isegi ei tea, et nad täidavad salajasi käske. Vangi langedes ei ole sellise agendi piinamisest kasu, sest ta ei tea oma mõjutajatest midagi.

Teavitamata katsealuseid värvati surmakogemusega sõjaväelaste ja eraldumise soodumusega tsiviilelanike hulgast.

Mõjutamise meetoditeks olid šoki esilekutsumine, hallutsinogeenide kasutamine, lobotoomia ja elektroodide ajusse siirdamine (ilmnes, et kahjustab aju).

1995. aastal toimus USA kongressis Luure Keskagentuuri eksperimentide teema kuulamine. CIA väiteil lõpetati mõistusekontrolli programm MKULTRA 1964. aastal. Tunnistanud naised väitsid, et see kestis 1984. aastani. On oletatud, et CIA muutis projekti nime ning paigutas selle mõne teise osakonna alla.


Illuminaadid (vandenõuteooria)

Illuminaadid (1776–1793) on kujunenud rahvakultuuri ja vandenõuoletuste osaks. Nimetust kasutatakse tänapäeval mistahes kujuteldava salajase eliidi kohta, millel usutakse olevat maailmavalitsuse soove. Illuminaadid ei olnud revolutsiooniline organisatsioon ja nad oleks tõenäoliselt tänaseks unustatud, kui nad poleks saanud ühe ajaloo suurima vandenõu keskmeks.

Nad olevat endale seadnud peamisteks eesmärkideks monarhia kukutamise kogu Euroopas, kiriku hävitamise ja ühiskondliku elu mõistusliku ümberkorralduse (eraomandus). Teose "Proofs of a Conspiracy" (1797–1798) autorid Augustin Barruel ja John Robison süüdistasid illuminaate 1789. aasta Prantsuse revolutsiooni põhjustamises. Selle oletuse tunnistab ekslikuks Georg Schuster, sest kaks lühiajaliselt Pariisi külastanud illuminaati ei saanud ajaliselt ja vahendite puudusel sellist pööret korraldada. Illuminaatidel polnud võimalik põhjustada Ameerika Ühendriikide isesisvussõda, sest see algas aasta enne salseltsi asutamist. Illuminaatide vastaste liikumiste esindajad levitasid valeväidet paanika tekitamiseks rahva seas. Kuna illuminaatide klubi peagi suleti, siis hakati rääkima illuminaatide ja vabamüürlaste maailmavallutusplaanide vandenõu oletusest, mille vastu võitles katoliiklik kirik (näiteks 20. sajandil pidas illuminaatide vastast propagandavõitlust Opus Dei).

19. sajandil ja 1920. aastate esoteerikalaines pandi illuminaadid kokku vabamüürlaste, kommunistide ja muude ühingutega ning hakati kõnelema rahvusülese hargmaise ühingu salajasest maailma juhtimisest. "Illuminaatide vandenõu oletus" levis ka ilukirjanduses (näiteks Dan Brown seostas illuminaadid ismailiitidega). Oletuse ekslikusele viitab asjaolu, et vabamüürlased, roosiristlased, illuminaadid ja teised seltsid hoopis konkureerisid üksteisega. Illuminaatide nime kasutanud liikumistel ajaloos pole omavahelisi seoseid.

Barrueli ja ja Robisoni ajaloo võltsinguid uskus ka Nesta Webster, kelle "Secret Soceties and Subversive Movements" ("Salaühingud ja õõnestavad liikumised" 1924 ja sagedased kordusväljaanded) seostasid illuminaadid ja vabamüürlased Leniniga, Iiri Vabariikliku Armeega ja "rahvusvahelise juutlusega". Webster kirjutas samal teemal muidki raamatuid. Kuigi illuminaatide kohta on palju kirjutatud, teatakse neist tegelikult vähe. Nende tegevuse ja organisatsiooni kohta käivate väljamõeldiste poolest jäävad nad maha ehk vaid templirüütlitest.

Benedict Andersoni ("Kujutletud kogukonnad") arvates Prantsuse 1789. aasta pööre polnud veel ettekavandatud, vaid oli juhuslike sündmuste tulem. Üleilmsed maailmavalitsemise kavad said võimalikuks alles 19. sajandil toimunud esimese globaliseerumise algusega. Hargamaise kavandamise esimesi tunnuseid võib leida alates 1917. aasta pööretest Venemaal, mida ilmestas võitlus kapitalistliku raha ja kommunistliku ühismajapidamise kavade esindajate vahel (ühtset kava ei olnud). Varasema ajaloo keerukuse surumine ühtsete ja lihtsustavate skeemide alla on ajaloolis-ühiskondlike vastuolude liigne lihtsustus. Juhustel ja katkestustel on ajaloos palju suurem tähtsus, kui lihtsustustavatel üldskeemidel.


Danny Boyle

Danny Boyle (õieti Daniel Boyle; sündinud 20. oktoobril 1956 Manchesteris) on inglise filmi- ja teatrilavastaja.

Ta tegutseb ka filmistsenaristi ja -produtsendina.

Rahvusvaheliselt tuntakse Boyle'i eelkõige tema lavastatud filmide "Trainspotting" (1996), "Rand" (2000), "28 päeva hiljem" (2002) "Päikesepaiste" (2007), "Rentslimiljonär" (2008), "127 tundi" (2010) ja "Transs" (2013) järgi. Filmile "127 tundi" kirjutas ta ise ka stsenaariumi.

Tema film "Rentslimiljonär" kandideeris 10 Oscari auhinnale ja võitis neist 8, sealhulgas nii parima filmi kui ka parima režissööri auhinna.


Aleksandr Tšakovski

Aleksandr Tšakovski (vene Александр Борисович Чаковский; 26. august (vkj 13. august 1913) Peterburi – 17. veebruar 1994 Moskva) oli juudi rahvusest Vene kirjanik ja ajakirjanik.

Aleksandr Tšakovski sündis Peterburis juudi perekonnas, tema isa oli arst. Ta õppis õigusinstituudi õhtuses osakonnas, lõpetas 1938. aastal Moskvas Maksim Gorki nimelise Kirjandusinstituudi. Aspirantuuri lõpetas ta Moskva Filosoofia, Kirjanduse ja Ajaloo Instituudis. Kõrgkoolis õppimise ajal töötas ta ajakirja Oktjabr toimetuses.

Teise maailmasõja ajal teenis ta Punaarmees ajalehe Frontovaja Pravda ja teiste ajalehtede korrespondendina.

Aastatel 1955–1963 oli ta ajakirja Inostrannaja Literatura peatoimetaja. 1962– 1988 oli ta ajalehe Literaturnaja Gazeta peatoimetaja.

1961–1986 oli ta Nõukogude Liidu Kommunistliku Partei Keskkomitee liikmekandidaat. Nõukogude Liidu Kirjanike Liitu kuulus ta alates 1941. aastast. Aastatel 1962– 1991 oli Aleksandr Tšakovski Nõukogude Liidu Kirjanike Liidu juhatuse sekretär.


Parim hotell terves Indias

"Parim hotell terves Indias" (inglise keeles "The Best Exotic Marigold Hotel") on Suurbritannia filmilavastaja John Maddeni 2011. aastal valminud draamakomöödia, mis põhineb Deborah Moggachi romaanil "These Foolish Things".

2015. aastal valmis filmi järg "Teine parim hotell terves Indias".


Gerda van der Kade-Koudijs

Gerda Johanna Marie van der Kade-Koudijs (29. oktoober 1923 Rotterdam – 19. märts 2015 Almelo) oli Hollandi kergejõustiklane.


Teine parim hotell terves Indias

"Teine parim hotell terves Indias" (inglise keeles "The Second Best Exotic Marigold Hotel") on Suurbritannia filmilavastaja John Maddeni 2015. aastal valminud draamakomöödia, mis on järg tema 2011. aasta filmile "Parim hotell terves Indias".


2015. aasta juunioride jääkeegli maailmameistrivõistlused

2015. aasta juunioride jääkeegli maailmameistrivõistlused toimusid 28. veebruarist – 8. märtsini 2015 Tallinnas Tondiraba jäähallis.

Võistlusel tehti kindlaks juunioride maailmameistrid meeste ja naiste hulgas. Kanada saavutas kaks maailmameistri tiitlit.

Meeste hulgas esindasid Eestit Robert-Kent Päll, Sander Rõuk, Eiko-Siim Peips, Martin Leedo ja Arne Karl Sternfeld; naiste hulgas Marie Turmann, Kerli Zirk, Kerli Laidsalu, Johanna Ehatamm ja Victoria-Laura Lõhmus.


Günther Krupkat

Günther Krupkat (5. juuli 1905 Berliin – 14. aprill 1990 Ida-Berliin) oli saksa ulmekirjanik, silmapaistvamaid Saksa DV ulmekirjanduse esindajaid.

Günther Krupkat õppis kõrgkoolis inseneriks, kuid pidi rahapuuduse tõttu õpingud pooleli jätma. Ta töötas seejärel vabrikutöölise, filmidramaturgi, ärireisija, elektromontööri, reklaamitekstide kirjutaja, laboradi ja ajakirjanikuna.

19-aastaselt kirjutas ta esimese utoopilise romaani "Od", mis oli inspireeritud Aleksei Tolstoi "Aeliitast". Kirjastajad leidsid, et raamat oli ühiskonnakriitika tõttu liiga vasakpoolne ning see jäi ilmumata. Günther Krupkatil õnnestus aga avaldada juba sel perioodil oma esimesed lühijutud.

Günther Krupkat võttis osa vastupanuvõitlusest natsionaalsotsialistide vastu ja põgenes Tšehhoslovakkiasse. Teise maailmasõja järel pöördus ta Berliini tagasi. Ta lõpetas poolelijäänud inseneriõpingud, töötas seejärel toimetajana ning oli alates 1955. aastast Berliinis vabakutseline kirjanik. Põhiliselt kirjutas ta ulmekirjandust. Romaan "Das Schiff der Verlorenen" ("Kadunute laev") käsitleb Titanicu hukkumist. Saksa DV Kirjanike Liidus oli ta aastatel 1972–1978 ulmekirjanduse töögrupi esimees.


Liivakell

Liivakell on lihtne seade mõne minuti kuni tunni pikkuste ajavahemike mõõtmiseks.

Liivakell koosneb kahest ahendi kaudu ühendatud klaaskolvist, milles on peen liiv. Aega mõõdetakse ülemisest kolvist alumisse voolanud liiva hulga järgi. Aja mõõtmise alguseks pööratakse liivakell ümber, nii et liiva täis kolb on üleval. Kogu liiva ülemisest kolvist alumisse voolamise aeg on enam-vähem muutumatu ja oleneb liiva hulgast ning ahendi ava läbimõõdust. Liivakelli on kasutatud näiteks meditsiiniliste protseduuride kestuse mõõtmiseks.

Liivakella päritolu pole teada. Vanimad liivakella kujutised on ligi 2500 aastat vanadel joonistel. Liivakella tunti vanas Egiptuses. Teated liivakellade kasutamisest aja mõõtmiseks laevadel pärinevad 14. sajandist. Tänapäeval liivakelli praktiliseks ajamõõtmiseks peaaegu ei kasutata, võib-olla ainult mõni perenaine muna keetmise aja mõõtmiseks. Kujutavas kunstis on liivakell aja kulgemise sümboliks.


Rahvusvaheline astroloogiapäev

Rahvusvaheline astroloogiapäev on iga-aastane tähtpäev, mida peavad astroloogid ja astroloogiahuvilised, enamasti langeb 20. või 21. märtsile. Astroloogiapäeva tähistatakse kevade alguse päeval, mil Päike siseneb troopilise sodiaagi esimesse, Jäära märki ja seega algab uus astroloogiline aasta. Astronoomiliselt toimub sel päeval kevadine võrdpäevsus.

Rahvusvahelist astroloogiapäeva hakati tähistama 1993. aastast Ameerika astroloogiaühingu AFAN (The Association for Astrological Networking) eestvõttel, et soodustada astroloogidevahelisi suhteid ja teavitada avalikkust astroloogia võimalustest.


Yu Xiaoyu

Yu Xiaoyu (于小雨, Yú Xiǎoyǔ; sündinud 2. jaanuaril 1996 või 1998 Pekingis) on Hiina naisiluuisutaja.

Oma partneri Jin Yangiga on ta võitnud juunioride iluuisutamise maailmameistrivõistlused kahel korral (2014 ja 2015) ning 2012. aasta noorte taliolümpiamängud.


Jin Yang

Jin Yang (金杨, Jīn Yáng; sündinud 16. mail 1989 või 1994 Harbinis) on Hiina meesiluuisutaja.

Oma partneri Yu Xiaoyuga on ta tulnud paarissõidus juunioride iluuisutamise maailmameistriks kahel korral (2014 ja 2015) ning võitnud 2012. aasta noorte taliolümpiamängud.


Heiner Rank

Heiner Rank (11. detsember 1931 Nowawes (tänapäeval Potsdam) – 17. november 2014 Berliin) oli saksa kirjanik. Põhiliselt on ta kirjutanud kriminaalromaane, kuid on loonud ka ulmekirjandust.

Heiner Rank õppis kaubandust. Seejärel töötas ta traktoristina, oli assistent Parchimi teatris ja külalislavastaja Halberstadti teatris. Alates 1955. aastast oli ta vabakutseline kirjanik ja elas Kleinmachnowis Potsdami lähedal. Aastatel 1963–1964 oli ta vangis, kuna oli kavatsenud Saksa DV-st lahkuda.

1978–1988 juhatas ta Saksa DV Kirjanike Liidu ulmekirjanduse töögruppi.

Heiner Rank on avaldanud 18 kriminaalromaani (mitmed nendest koos kaasautoritega ja pseudonüümi all). Ta avaldas 1973. aastal ulmeromaani "Die Ohnmacht der Allmächtigen" ("Kõikvõimsate minestus"). Samuti on temalt ilmunud ulmejutud "Schöne Bella" ("Ilus Bella", 1981) ja "Psychoosmose" ("Psühhoosmoos", 1985).


Chappie

"Chappie" on Lõuna-Aafrika Vabariigist pärit filmilavastaja Neill Blomkampi 2015. aastal valminud ulmefilm, mille aluseks on Blomkampi ja tema abikaasa Terri Tatchelli kirjutatud stsenaarium.


Skins

"Skins" on Suurbritannia televisioonisari, mille peamiseks sihtrühmaks on teismelised.

See räägib rühma Bristoli teismeliste elust keskkooli viimasel kahel aastal. Sarja teemade valikut ja teemakäsitlusi on peetud vastuoluliseks, seal on juttu düsfunktsionaalsetest perekondadest, vaimsetest häiretest, teismeliste seksuaalsusest, narkootikumide kuritarvitamisest, surmast ja koolikiusamisest.

Sarja lõid firma Company Pictures jaoks stsenaristidena isa ja poeg Bryan Elsley ja Jamie Brittain. Sarja näitas telekanal E4. Kokku tehti seda seitse hooaega, mis olid eetris aastatel 2007–2013. Kuna iga hooaeg näitas ühte aastat tegelaste elust, vahetus suurem osa peaosalistest iga kahe hooaja järel.

Rahvusvahelise tunnustatuks saanud sarjas on mänginud Harry Enfield, Jack O'Connell, Dev Patel, Kaya Scodelario jpt.

2011. aastal hakkas Ameerika Ühendriikide telekanal MTV näitama sarja Ameerika versiooni, kuid see ei osutunud edukaks ja selle tootmine lõpetati pärast esimest hooaega.


Gudžaratid

Gudžaratid on Indiast, peamiselt Gujarati osariigi aladelt pärinev rahvas, kes kõneleb gudžarati keelt. Suured gudžarattide kogukonnad elavad ka väljaspool Indiat, eelkõige Läänemaailmas, aga ka mitmetes Aafrika riikides (Keenias, Tansaanias, Ugandas, jm). Neid loetakse majanduslikult ja kultuuriliselt India arenenumate rahvaste hulka.

2003. aasta andmetel oli maailmas 51,6 miljonit gudžaratti. Usuliselt on enamik neist hindud, umbes 11% on muslimeid.

Kuulsad gudžaratid on olnud näiteks Mahatma Gandhi, Muhammad Ali Jinnah, Morarji Desai, Vikram Sarabhai, Narendra Modi ja Dev Patel.


Jørgen Ingmann

Jørgen Ingmann Pedersen (26. aprill 1925 Kopenhaagen – 21. märts 2015) oli taani muusik, kitarrist.

Jørgen Ingmann koos abikaasa Grethega võitsid lauluga "Dansevise" 1963. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse. Sejr Volmer-Sørenseni sõnadele kirjutatud laul kuulub Taani kultuurikaanoni koosseisu.

Jørgen ja Grethe olid abielus aastatel 1956–1975.


Werner Jarowinsky

Werner Jarowinsky (25. aprill 1927 Leningrad – 22. oktoober 1990 Berliin) oli Saksa DV riigitegelane.

Jarownskyte perekond kolis 1930. aastatel Leningradist Saksamaale. Werner Jarowinsky õppis põhikooli lõpetamise järel aastatel 1941–1943 kaubandust, seejärel teenis ta kuni 1945. aastani Wehrmachtis.

1945. aastal astus ta Saksamaa Kommunistlikku Parteisse ja oli Saksa Rahvapolitsei teenistuja. Gümnaasiumi lõpetas ta 1947. aastal. 1948–1951 õppis ta Halle-Wittenbergi Martin Lutheri Ülikoolis ja Berliini Humboldti Ülikoolis majandust ning õigusteadust. 1951–1956 töötas ta Berliini Humboldti Ülikooli dotsendina. Väitekirja kaitses ta samas 1956. aastal.

1956. aastal sai ta Sisekaubanduse Uurimisinstituudi juhatajaks. 1957. aastal läks ta tööle Saksa DV Kaubanduse ja Varustamise Ministeeriumi, kus ta esialgu oli peavalitsuse juht ja 1959–1963 aastast riigisekretär. 1963. aastal sai Werner Jarowinsky Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee liikmeks ja Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei Keskkomitee Poliitbüroo liikmekandidaadiks (liikmeks sai ta 1984. aastal). Keskkomitee Sekretariaadis oli ta vastutav kaubanduse ja varustamise küsimuste eest, hiljem kuulusid tema vastutusalasse ka kirikuküsimused.

Werner Jarowinsky oli alates 1963. aastast Rahvakoja (parlamendi) liige. Alates 1971. aastast oli ta Rahvakoja kaubanduse ja varustamise komisjoni esimees. 1989. aasta novembris sai ta Rahvakoja asepresidendiks ja Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei fraktsiooni esimeheks. 11. jaanuaril 1990 lahkus ta Rahvakojast ja 20. jaanuaril 1990 heideti ta Saksamaa Sotsialistlikust Ühtsusparteist välja.


Endokannabinoidsüsteem

Endokannabinoidsüsteemiks nimetatakse peaajus paiknevaid ja toimivaid neuromodulatoorsete lipiidide ja nende retseptorite võrgustikku keha eri rakkudes ja elundites, nagu kannabinoidi retseptorid CB₁ ja CB₂ ja nende ligandanandamiidid jt ning neid metaboliseerivaid ensüüme.

Endokannabinoidsüsteemi funktsioonideks on embrüoloogilises arengustaadiumis arengu modulleerimine ja neuroplastilisuse, närvide kaitse (neuroprotektsioon), immuunsuse, põletiku, apoptoosi ja kartsinogeneesi, valu ja emotsionaalse mälu, näljatunde, toitumise ja metabolismi modulleerimine.

Endokannabinoidsüsteemile avaldavad toimet ka alternatiivmeditsiini praktikad, nagu akupunktuur, mitmed manustatavad ravimid ja droogid (näiteks kanep). Ka kohvi ning alkoholi joomine, kanepi ja tubaka suitsetamine jpm.

CB₁ retseptorid paiknevad peaajus ja närvisüsteemi rakkudes, CB₂ retseptorid lisaks ka tüümuses.

Endokannabinoidsüsteemi töö häirumisega seostatakse inimestel uncompensated schizophrenia, migreeni, polüskleroosi, Huntingtoni tõbe, uncompensated Parkinson's, soole ärritussündroomi, kompenseerimata anoreksiat, liikumistõbe.


Võle–Vainupea–Kunda tee

Võle–Vainupea–Kunda tee (registrinumber 17170) on kõrvalmaantee Lääne-Viru maakonnas. Tee on IV klassi riigimaantee kogupikkusega 31,927 km.

Tee algab Haljala vallas Võle külas Haljala–Käsmu teelt. Tee läbib Haljala vallas Kandle küla ning Haljala vallas Karula, Pajuveski, Vainupea, Eisma, Rutja, Karepa ja Toolse külad. Tee lõpeb Viru-Nigula vallas Ojakülas ristumisel Kunda–Selja teega.

Võle–Vainupea–Kunda teega ristuvad Eisma–Kandle tee, Karula–Vihula–Sagadi tee, Vainupea ranna tee ja Haljala–Karepa tee.

Lääne-Virumaa rannikualade teemaplaneering kirjeldab Võle–Vainupea–Kunda tee Vainupea–Eisma–Rutja–Karepa–Toolse lõiku kui ilusate vaadetega teed läbi esteetiliselt väärtuslike maastike.

Maantee on kahesuunalise liiklusega. Tee asfaltkatendi laius on 5,5–7 meetrit. Tee klassist (IV klass) tulenevalt on tee sanitaarkaitsevööndi laius 60 meetrit katendi servast ja mõjuvööndi laius 300 meetrit. Tee kaitsevöönd, millele laieneb ehituskeeluala, on 50 meetrit äärmise sõiduraja teljest.

Suveperioodil võib liikluse intensiivsus mõnel Võle–Vainupea–Kunda tee lõigul ulatuda 500 autoni ööpäevas.

Karula ja Ojaküla vahelisel lõigul kulgeb teemaa kõrval Eesti Lairiba Arenduse Sihtasutuse (ELASA) kiudoptiline kaabel.

Tee haldaja on Maanteeamet.


Christine Nöstlinger

Christine Nöstlinger (13. oktoober 1936 Viin – 28. juuni 2018 Viin) oli Austria lastekirjanik, üks tuntumaid ja mõjukamaid saksakeelseid lastekirjanikke.


Jan Tammik

Jan Tammik (sündinud 25. märtsil 1970 Rakveres) on eesti maalikunstnik.

Õppinud Rakvere 3. Keskkooli kunstiklassis ja Tartu Kunstikoolis.

Maalib põhiliselt natüürmorte, mere- ja maastikuvaateid järgides traditsioonilist maalilaadi. Esinenud näitustega Tartu Gildi galeriis (2008), Tõrva raamatukogus (2008), Ajamaja galeriis (2008), Võrumaa muuseumis (2010), Värska raamatukogus (2011), Aedvilja Tänava Galeriis (2012), Tartu Kunstimuuseumi näitusemajas (2014) ja Vastseliina rahvamajas (2015). Osalenud näitustel ka Soomes, Rootsis, Saksamaal ja Prantsusmaal.

Harrastanud avamerepurjetamist. 2003. ja 2004. aastal tuli avamerepurjetamises (Muhu väina regatil) Eesti meistriks.

Tema isa on maalikunstnik Rein Tammik.


Sadamaregister

Sadamaregister on andmekogu, milles peetakse arvestust sadamate üle.

Eestis on sadamaregister andmekogu, mille eesmärk on tagada vajalikud andmed veeliikluse ohutuse, turvalisuse ja keskkonnakaitse valdkondliku juhtimise ja korraldamise ülesannete täitmiseks ning riikliku järelevalve teostamiseks.

Sadamaregistri vastutav töötleja on Majandus- ja Kommunikatsiooniministeerium ja volitatud töötleja Veeteede Amet. Sadama pidaja (omanik) on kohustatud sadama registreerima sadamaregistris. Sadamaregistrisse kantavad andmed on sätestatud sadamaregistri pidamise põhimääruses.


Laikneeme

Laikneeme on Soome lahte ulatuv neem Lääne-Viru maakonnas Haljala vallas Karepa külas.

Neeme geograafilised koordinaadid on .


Kandle mõis

Kandle mõis (saksa keeles Kandel) oli Kavastu mõisa kõrvalmõis Haljala kihelkonnas Virumaal, tänapäeval on see Haljala vallas Lääne-Viru maakonnas.


August Eberhard Müller

August Eberhard Müller (13. detsember 1767, Northeim, Saksamaa – 3. detsember 1817, Weimar) oli Saksa helilooja, organist ja dirigent.


Rootsi raudteejaam

Rootsi raudteejaam oli raudteejaam (pooljaam) Pärnu maakonnas Lääneranna vallas Seira külas, Rapla–Virtsu kitsarööpmelise raudtee 60. kilomeetril. Raudteejaam oli kasutusel Rapla–Virtsu raudtee tegevuse ajal aastatel 1931–1968.


Hessen-Darmstadti maakrahvkond

Hessen-Darmstadti maakrahvkond (saksa: Landgrafschaft Hessen-Darmstadt) oli Saksa-Rooma riigi osariik, mida valitses Hesseni dünastia noorem haru. See moodustati aastal 1567 pärast Hesseni maakrahvkonna jagamist maakrahv Philipp I nelja poja vahel.

Maakrahvide residents oli Darmstadtis, sellest ka nimi. Napoleoni sõdade tulemusena ülendati maakrahvkond pärast keisririigi lõpetamist aastal 1806 Hesseni suurhertsogkonnaks.


Haljala–Karepa tee

Haljala–Karepa tee (registrinumber 17166) on kõrvalmaantee Lääne-Viru maakonnas. Tee pikkus on 17,4 km.

Tee algab Haljala alevikus Haljala–Käsmu teelt, läbib Haljala vallas Tatruse, Varangu Pehka ja Tidriku küla, Viru-Nigula vallas Selja küla ning lõpeb Karepa külas, ristudes Võle–Vainupea–Kunda teega.

Haljala–Karepa tee ristub Põdruse–Tatruse tee, Varangu–Kandle tee, Varangu–Essu tee ja Kunda–Selja teega.

Haljala–Karepa teel on üks sild – Varangu sild üle Selja jõe tee 8. kilomeetril.

Haljala–Karepa tee kõrval teemaal kulgeb Eesti Lairiba Arenduse Sihtasutuse (ELASA) kiudoptiline kaabel.

Tee haldaja on Maanteeamet.


Radikaaldemokraatlik Partei (Saksamaa)

Radikaaldemokraatlik Partei (saksa keeles Radikaldemokratische Partei) oli Saksamaal aastatel 1930 kuni 1933 tegutsenud erakond.

Partei asutati vasakliberaalse Saksa Demokraatliku Partei endiste liikmete poolt, kes ei toetanud otsust moodustada koos antisemiitlike jõududega Saksa Riigipartei. Esialgu koondusid nad Sõltumatute Demokraatide Ühenduseks, mille baasil asutati peagi see uus erakond.

1932. aasta novembris osales erakond Riigipäeva valimistel, kuid kukkus täielikult läbi, kogudes vaid 3793 häält.

1933. aastal keelustati Saksamaal kõik erakonnad peale NSDAP ning Radikaaldemokraatliku Partei juhtivad tegelased, nende hulgas Ludwig Quidde, Hellmut von Gerlach ja Georg Bernhard, põgenesid riigist. Pärast natsirežiimi purustamist osalesid mitmed RDP ridadesse kuulunud, näiteks Erich Lüth ja Paul von Schoenaich, poliitikas teiste erakondade liikmetena.


Jõhvi mõis

Jõhvi mõis (saksa keeles Jewe) oli Jõhvi kihelkonnas asunud rüütlimõis, mis paiknes praeguse Jõhvi linna territooriumil. Mõisasüda hävis teises maailmasõjas ning selle kohal asub praegu Jõhvi kontserdimaja.

Mõisa järgi on nime saanud Haljala lademe Jõhvi kihistu.


Liivimaa noorem riimkroonika

Liivimaa noorem riimkroonika (ka Hoeneke kroonika) on kroonika, mille pani 14. sajandi keskel kirja Bartholomäus Hoeneke. Kroonikat tuntakse ennekõike hilisemate ümberjutustuste kaudu, algtekstist on säilinud vaid mõned oletatavad fragmendid. Kroonika kirjeldab ajavahemikku 1315–1348.


Grethe Ingmann

Grethe Ingmann (neiupõlvenimi Grethe Clemmensen; 17. juuni 1938 – 18. august 1990) oli taani laulja.

Grethe oli aastail 1956–1975 abielus kitarrist Jørgen Ingmanniga. Abikaasad esinesid duetina (Grethe & Jørgen Ingmann) ja võitsid lauluga "Dansevise" 1963. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse. Laul on kirjutatud Sejr Volmer-Sørenseni sõnadele ja kuulub Taani kultuurikaanoni koosseisu.

Grethe Ingmann suri 52-aastaselt vähki.


Tartu (fregatt)

Tartu nime kandis 1793–97 Prantsuse fregatt algse nimega Uranie.

Prantsuse mereväe fregatt, mis lasti vette 1788. aastal, osales 1793. aastal sõjategevuses, vallutades Briti laeva HMS Thames. Selle käigus sai surma Uranie kapten Jean-François Tartu, kelle auks laev ümber nimetati.

5. jaanuaril 1797 langes fregatt brittide kätte ning oli 1807. aastani teenistuses nime all HMS Uranie. Selle käigus vallutas Uranie 28. juulil 1800 Prantsuse kaaperkuunari Revanche. 1807. aastal kohtas Uranie Prantsuse laeva nimega Manche, kuid ei astunud lahingusse; seepärast anti Uranie kapten hiljem sõjakohtu alla.


Suur-Poola

Suur-Poola (poola keeles Wielkopolska, saksa k. Großpolen, ladina k Polonia Maior) oli Poola ajalooline piirkond, mis tänapäeval jääb Poola loodeossa.


Meetrikaraamat

Meetrikaraamat ehk meetrika (ladina keeles matricula) on register, kuhu kantakse ajalises järjestuses inimeste sünnid, surmad ja perekonnaseisu muutused.

Kui selliseid andmeid registreerib kirik, siis nimetatakse vastavat raamatut kirikuraamatuks. Eesti evangeelne luteri kirik pidas meetrikaraamatut alates 17. sajandist.

Esimesena juurutas kõigi sündide registreerimise Hispaania kardinal Francisco Jiménez de Cisneros 1497, esialgu Toledos, mis tollal oli üks Hispaania suurimaid linnu. 1503 käskis paavst pidada üldist ristimiste ja laulatuste registrit. Varaseim õigeusu meetrikaraamat pärineb 1722. aastast.

Tänapäeval on meetrikaraamatud genealoogiliste uuringute peamine allikas.

Alates 1. juulist 1926 hakati Eestis meetrikaraamatute alusel koostama perekonnaseisuakte.


Isabelle Aubret

Isabelle Aubret (kodanikunimi Thérèse Coquerelle; sündinud 27. juulil 1938 Lille'is) on prantsuse laulja.

Ta võitis Prantsusmaad esindades 1962. aasta Eurovisiooni lauluvõistluse lauluga "Un premier amour". Ta esindas Prantsusmaad ka 1968. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel lauluga "La source" ja sai 3. koha.


Jaan Zimmermann

Jaan Zimmermann (22. aprill/4. mai 1880 Tõlliste vald, Valgamaa – 20. aprill 1942 Vologda oblast, Vene NFSV) oli eesti ettevõtja.

Jaan Zimmermann oli Vabadussõja ajal Tallinna 2. sõjaväehaigla majandusülem. 1920. aastate alguses asutas trükikoja J. Zimmermann, mis tegutses Tallinnas Lühike jalg 4 aastani 1935.

1935. aastal müüs trükikoja ja asutas 1936. aasta jaanuaris autoäri J. Zimmermann & J. Mölder (kaasosanikuks Johan Mölder), mis esindas ja müüs Auburn, Willys ja Nash marki sõiduautosid, samuti õlisid, mootoreid, akusid, rehve, külmkappe, kirjutusmasinaid, jalgrattaid, raadioid ja muud.

Aastatel 1929–1933 Kaubandus-Tööstuskoja kesk- ja väiketööstuse sektsiooni liige. 1926–1934 Eesti Autoklubi esimees. Oli ka Kaitseliidu liige (Tallinna maleva Põhja malevkonna pealik).

Aastatel 1928–1935 Eesti Autoklubi häälekandja ajakirja Auto (aastatel 1933–1934 Auto - Sport & Turism) väljaandja ja vastutav toimetaja.

Arreteeriti 20. detsembril 1940, hukkus 20. aprillil 1942 Nõukogude võimu poolt represseerituna Vologda oblasti Vjatlage NKVD vangilaagri laatsaretis insuldi tagajärjel (nii on kirjas laagri surma-aktis).

Jaan Zimmermannile kuulus Girard de Soucantoni aadlisuguvõsa rajatud Villa Dombrovka Karepal, mille Zimmermann nimetas Villa Metsarahuks.


Nöörkeraamika

Nöörkeraamika on keraamika liik, mille oluline tunnus on nöörornament.

Nöörkeraamikat kasutati laialdaselt Kesk- ja Põhja-Euroopas 3. aastatuhandel e.m.a., hilisel kiviajal.

Tüüpilised nöörkeraamikaesemed on väikesed lameda põhja ja S-kujulise seinaprofiiliga anumad, aga esineb suuremaidki, isegi amforakujulisi nõusid.

Nöörkeraamika on iseloomulik hõimudele, kes kasutasid silmaga kirveid, eriti venekirveid. Selliseid arheoloogilisi kultuure nimetatakse nii nöörkeraamika kultuuriks kui venekirvekultuuriks. See kultuur hõlmas suure ala Hollandist läänes kuni Volga keskjooksuni idas ja Baierist lõunas kuni Lõuna-Soomeni põhjas.


Aino Külvand

Aino Külvand (17. detsember 1921 Aaspere vald – 19. märts 2005 Tallinn) oli Eesti laulja (sopran).

1949. aastal lõpetas ta Tallinna Muusikakooli Ott Raukase ja Aleksander Arderi lauluklassi. 1955. aastal lõpetas Tallinna Riikliku Konservatooriumi Tiit Kuusiku lauluklassi.

Aastatel 1944–1954 laulis ta Estonia teatri ooperikooris, aastatel 1954–1978 oli Estonia solist. 1978–1996 oli ta Tallinna Riikliku Konservatooriumi (1993. aastast Eesti Muusikaakadeemia) muusikapedagoogika teaduskonna õppejõud.


Tartu muinaskihelkond

Tartu muinaskihelkond (ka Tarbatu muinaskihelkond; ladina keeles provincia Tharbitensis) oli Eesti muinaskihelkond, mis asus tänapäeva Tartumaa lõunaosas. Muinaskihelkond hõlmas hilisema Nõo kihelkonna, osa Kambja kihelkonnast ja Tartu-Maarja kihelkonna Emajõest lõuna poole jäävad alad.


Metsandik

Metsandik on riigimetsa majandamise üksus. Eestis on 17 metskonda ja 76 metsandikku, igas metskonnas 2–7 metsandikku.


Kunda metsandik

Kunda metsandik on metsandik Lääne-Virumaa metskonnas. Kunda metsandik hõlmab Viru-Nigula valla ning osaliselt Haljala, Rakvere ja Vinni riigimetsi.


Tankred Schipanski

Tankred Schipanski (sündinud 30. detsembril 1976 Leipzigis) on Saksamaa poliitik ja Kristlik-Demokraatliku Liidu (CDU) liige. Alates 2009. aasta valimistest on Schipanski 192. valimisringkonnast (Gotha-Ilm) otsemandaadiga valitud liidupäeva liige.


Kant (geograafia)

Kant on geograafiline ruumiüksus, mis koosneb asustusüksusest või nende rühmast.

Regionaalministri 2013. aasta juhend toimepiirkondade käsitlemiseks maakonnaplaneeringutes defineerib kandi kui asustussüsteemi esmase (alama astme) funktsionaalselt tervikliku või ühtse osa, mille moodustab asustusüksus või nende grupp.

Kanti on käsitletud ka kui sotsiaalse ja kultuurilise asustuse kooslust, mille elanikud moodustavad ühise "meie" tundega kogukonna. Selline kogukond vastandub sageli naaberkantide kogukondadele, keda käsitletakse "võõrastena". Kandi moodustavad reeglina mitu asulat, kuid kandi võib moodustada ka ainult üks küla või mõnikord ka terve vald. Kandi võib moodustada piirkonna keskus koos lähema tagamaaga või ka asulate rühm, millel selget keskust ei ole.

Eesti ametlikes klassifikaatorites kanti seni arvestusüksusena siiski veel ei kasutata. 2013. aastal läbi viidud analüüsis jagasid Siseministeerium ja Statistikaamet maavalitsustelt saadud info põhjal asustusüksused kantide koosseisu, koostasid Eesti kantide nimekirja ja arvutasid erinevaid kandipõhiseid näitajaid (elanike arv, tööhõive määr). Maakondade jagamisel kantideks võeti arvesse looduslikke piire, vahemaid, ajaloolisi ja kultuurilisi seoseid, piirkondlikku identiteeti ja erinevaid ajaloolisi administratiivpiire (külade, alevike, kollektiivmajandite, valdade ja külanõukogude piire).

Kant on Eestis ajalooliselt olnud kasutusel üldkeele väljendina. Inimgeograafia mõistena on seda laialdasemalt kasutatud valdade üldplaneeringutes ja maakondade teemaplaneeringutes 2000. aastate algusest.


Karl Johann Wilhelm Badendick

Karl Johann Wilhelm Badendick (9. jaanuar 1889 Tartu – 25. märts 1941 Leningrad) oli Venemaa Keisririigi (1914–1917), Punaarmee (1917–1918), Eesti Vabariigi (1918–1919) ja Loodearmee (1919–1920) sõjaväelane, polkovnik.


Karepa kant

Karepa kant on kant Lääne-Viru maakonnas Haljala valla idaosas.

Karepa kandi moodustavad Andi, Eisma, Karepa, Kiva, Rutja, Tidriku, Toolse ja Vainupea küla. Kandi kohalikuks keskuseks on Karepa küla.

Karepa kandi elanike arv 1. jaanuari 2014 seisuga oli 179.

Lääne-Viru maakonnaplaneeringu teemaplaneering "Maakonna sotsiaalne infrastruktuur 2009–2015" kirjeldab Karepa kanti ääremaalise ja nn saarelise kandina, mis oma geograafilise asukoha, maastikulise liigestatuse, hõreda asustuse ja halvemate transpordiühenduste tõttu on lähematest keskustest isoleeritud. Karepa kandil puudub ühistranspordiühendus vallakeskusega, ühendus maakonnakeskusega on vaid 3 korda nädalas. Karepa kant kuulub Kunda linna toimepiirkonda ja on Kunda linna tagamaaks. Karepa kandis puudub lastehoid, üldharidusasutused, perearsti teenus, ravimimüük, spordisaal ning panga- ja postiteenused. Karepa kandi elanikud kasutavad neid teenuseid pigem Kunda linnas või Haljala kandis.

2003. aastal koostas Karepa piirkonna külade rahvas Karepa piirkonna külade arengukava aastateks 2003–2012. 2011. aastal koostati arengukava uuendatud versioon, Karepa piirkonna külade arengukava aastateks 2011–2021. See arengukava hõlmab lisaks Andi, Eisma, Kiva, Rutja, Tidriku, Toolse ja Vainupea külale ka Pajuveski küla. 2013. aastal Siseministeeriumi ja Statistikaameti koostatud Eesti kantide nimekirja järgi kuulub Pajuveski küla aga Vihula kanti.


Erika Lust

Erika Lust (kodanikunimega Erika Ellinor Hallqvist; sündinud 1977 Stockholmis) on rootsi filmilavastaja, publitsist, stsenarist ja produtsent, üks feministliku pornograafia alusepanijaid. Ta elab Barcelonas.

Ta on õppinud riigiteadusi, inimõigusi ja feminismi Lundi ülikoolis. 2004 asutas ta ettevõtte Lust Films, mis keskendub feministlike pornofilmide tootmisele.


Selja jõe maastikukaitseala

Selja jõe maastikukaitseala on kaitseala Lääne-Viru maakonnas Selja jõe ääres.

Selja jõe maastikukaitseala asub Haljala valla Karepa, Kiva, Rutja, Tidriku, Pehka ja Varangu külas. Kaitsealune jõe lõik algab Varangu külast Haljala–Karepa tee Varangu silla juurest ja kulgeb jõe suudmeni Karepal ja Rutja külas.

Kaitseala pindala on 642,8 ha.

Selja jõe maastikukaitseala on moodustatud Selja jõe oru ja seal esinevate looduskoosluste ja elupaigatüüpide (jõed ja ojad, lamminiidud, vanad loodusmetsad, soostuvad ja soo-lehtmetsad, laialehised lammimetsad, rohunditerikkad kuusikud, vanad laialehised metsad) ning kaitsealuste liikide – jõesilmu ja lõhe – kaitseks. Kaitsealal on 2 sihtkaitsevööndit (Jõemetsa sihtkaitsevöönd, Mooritsa sihtkaitsevöönd), ülejäänud osa kaitsealast kuulub Selja jõe piiranguvööndisse.

Selja jõe ürgorg võeti maastiku üksikobjektidena kohaliku kaitse alla Rakvere Rajooni RSN Täitevkomitee 11. detsembri 1978 otsusega nr 198 «Kohaliku tähtsusega looduskaitse alla kuuluvate parkide, botaaniliste üksikobjektide ja maastiku üksikobjektide nimekirjade muutmise kohta».


Paul Mänd

Paul Mänd (sündinud 17. detsembril 1973) on eesti skulptor.

Ta on lõpetanud 1999. aastal Eesti Kunstiakadeemia skulptuuri erialal. Õpetanud Viimsi Kunstikoolis. Elab ja töötab Harjumaal Tammispea külas.

Ta on võtnud osa mitmest lume-, puu- ja kiviskulptuurisümpoosionist nii Eestis kui ka väljaspool Eestit.

Ta on osalenud enam kui kümnel grupinäitusel. Tema isikunäitus "Ennäe inimest" sai teoks 2000. aastal Valga Muuseumis.


Desiderius

Desiderius (itaalia keeles tuntud ka kui Desiderio) (suri u 786) oli Itaalia põhjaosas asunud Langobardide kuningriigi viimane kuningas, kes valitses aastatel 756–774. Teda tuntakse peamiselt seoses tema tütrega abiellunud ja tema kuningriigi vallutanud Karl Suurega.


Lääne-Virumaa metskond

Lääne-Virumaa metskond on Riigimetsa Majandamise Keskuse metskond Lääne-Viru maakonnas.

Metskonna pindala on 88 997 ha, millest metsamaa moodustab 85%. Metsatüüpidest on levinumad palumetsad ja laanemetsad. Puuliikidest on levinuim mänd, millele järgneb kask.

Lääne-Virumaa metskonda kuulub seitse metsandikku: Kunda metsandik Loobu metsandik Põlula metsandik Triigi metsandik Tudu metsandik Varangu metsandik Venevere metsandik

Metskonna keskus asub Loobu külas.


Lars Vilks

Lars Vilks (täieliku nimega Lars Endel Roger Vilks; 20. juuni 1946 Helsingborg – 3. oktoober 2021) oli eesti-läti päritolu Rootsi kunstnik, kunstiteoreetik ja ühiskonnategelane.

Rahvusvahelist tuntust on ta eelkõige kogunud oma karikatuuridega prohvet Muḩammadist, mis on toonud kaasa vähemalt kaks islamiäärmuslaste mõrvakatset. Samuti on ta tuntud omanäoliste skulptuuride "Nimis" ja "Arx" järgi. Nende kujude ümbruse Kullabergi poolsaarel kuulutas Vilks 1996. aastal iseseisvaks riigiks ja andis sellele nimeks Ladonia. Vilksi kunsti pole kõrgelt hinnatud, kuid see on köitnud tähelepanu oma provokatiivsusega.


Selja mõis

Selja mõis (saksa keeles Gut Selgs, varasem nimi Tolsburg) oli rüütlimõis Virumaal Haljala kihelkonnas, mõisasüdamega praeguse haldusjaotuse järgi Lääne-Viru maakonna Viru-Nigula valla Selja külas.

Selja mõis on rajatud 15. sajandil. Selja mõisale kuulusid Selja, Rutja, Karepa ja Toolse küla maad.


Gordon Bennetti karikas

Gordon Benneti karika nime all peeti 20.sajandi alguses autovõidusõite.

Võistlusautod pidid kandma rahvusvärve. Saksamaa autod olid kas valged või hõbedased, Prantsusmaa omad sinised, Itaalia omad punased ja Inglismaa oma rohelised. Inglismaa võttis oma värviks rohelise Iirimaa auks, kes lubas oma pinnal pärast Inglismaal autovõistluste korraldamise keelamist võistlusi korraldada.


Dodge Charger

Dodge Charger on Dodge'i kaubamärgi all müüdav automudel, mida on valmistatud 1960. aastate keskpaigast tänapäevani seitsme mudelipõlvkonna jagu.

1966–1978 oli Dodge Charger kaheukseline tagarattaveoga keskklassi auto (Chrysler B-body), 1983–87 väiksem esiveoline keskklassi auto (Chrysler L-body) ning alates 2006. aastast on tegu suure taga- või nelikveoga sedaaniga (LX ja LD platvorm).


Põlvamaa metskond

Põlvamaa metskond on Riigimetsa Majandamise Keskuse metskond Põlva maakonnas.

Metskonna pindala on 56 188 ha, millest metsamaa moodustab 85%. Metsatüüpidest on levinumad palumetsad (54%) ja laanemetsad (25%). Puuliikidest on levinuim mänd, millele järgneb kask.

Metskonna keskus asub Räpina vallas Ristipalo külas.


Reimo Sagor

Reimo Sagor (sündinud 14. mail 1987 Lääne-Nigula vallas) on eesti näitleja.

Ta on õppinud Palivere Põhikoolis ja lõpetanud 2006. aastal Taebla Gümnaasiumi ning 2014. aastal Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia lavakunstikooli (26.lend).

Aastast 2014 töötab Reimo Sagor Vanemuise teatris näitlejana.


Aubri Trois-Fontainesist

Aubri Trois-Fontainesist (ka Aubry, Albéric, ladinapäraselt Albericus Trium Fontanum; suri umbes 1252) oli keskaja tsistertslasest kroonik, kes kirjutas ladina keeles. Ta oli Trois-Fontainesi kloostri munk Chalons-sur-Marne'i piiskopkonnast, suri peale 1252. aastat.


Ticinum

Ticinum (tänapäeva Pavia) oli muistne linn Gallia Cisalpinas, mis rajati samanimelise jõe (tänapäeval Ticino jõgi) kallastele veidi ülesvoolu kohast, kus jõgi liitus jõega, mida tunti nimega Padus (tänapäeval Po).

Plinius Vanema järgi rajasid linna Liguuria hõimud levi (ka laevi) ja marici, kuid Ptolemaiose järgi rajasid linna hoopis insuberid.

Linnast võib olla pärit Vana-Rooma biograaf Cornelius Nepos (u 110 eKr – u 25 eKr).


Roquia Sakhawat Hussain

Begum Roquia Sakhawat Hussain (sünninimi Roquia Khatun) (9. detsember 1880 Rangpur – 9. detsember 1932 Kolkata) oli Bengali feministlik kirjanik ja ühiskonnategelane.

Ta sündis haritud maaomaniku kuuelapselises peres Rangpuri lähedal tänapäeva Bangladeshis, toonases Briti Indias.

Ta on tuntud kui soolise võrdõiguslikkuse eest seisja, kes rajas ka esimese eeskätt moslemi tütarlastele mõeldud kooli.

Roquia Hussaini mõjutasid tema vend Ibrahim, kes õpetas talle inglise ning bengali keelt, ning tema abikaasa Khan Bahadur Sakhawat Hussain, kes ärgitas naist kirjutama. Samuti soovitas Roquia Hussaini abikaasa koguda raha tütarlastekooli loomiseks. Kool tegutseb tänini Kolkatas.

Ta võttis sõna ja kirjutas naiste emantsipatsiooni hüvanguks. Naiste edenemine sai tema arvates toimuda siis, kui lõppeb soopõhine tööjaotus. Ta asutas ka Mosleminaiste Ühingu.


Karklėnai

Karklėnai on alev Leedus Kelmė rajoonis Kražiai vallas.

Karklėnais on põhikool. Vaatamisväärsuseks on aastal 1871 püstitatud katoliku kirik. Kirikuaia väravad pärinevad aastast 1779.


Varangu vald

Varangu vald oli vald Viru maakonnas aastail 1917–1939. Vallamaja asus Pehka külas.

Varangu vald moodustati 1917. aastal varasema Maria valla aladest. Varangu valda kuulusid Aaviku, Andi, Andja, Andja-Paasküla, Eisma, Jõe, Kandle, Karepa, Karulõpe, Marinu, Matsu, Mõislõpe, Pehka, Raja, Rutja, Saariku, Tidriku, Toolse ja Varangu küla ning Selja asundus.

1939. aasta vallareformiga jagati Varangu valla maa-ala Haljala valla, Kunda valla ja Vihula valla vahel. Aaviku, Jõe, Karulõpe, Mõislõpe, Pehka, Raja, Saariku ja Varangu küla liideti Haljala vallaga. Eisma, Andi, Kiva, Matsu ja Kandle küla liideti Vihula vallaga. Andja, Andja-Paasküla, Marinu, Tidriku, Toolse, Karepa ja Rutja küla ning Selja asundus liideti Kunda vallaga.


Pašilė

Pašilė on alev Leedus Kelmė rajoonis Kražiai vallas.

Pašilės on põhikool ja raamatukogu. Vaatamisväärsuseks on aastal 1883 püstitatud katoliku kirik. Esimene kirik ehitati sinna aastal 1781, aastal 1785 sai asulast kohaliku kihelkonna keskus. Aastal 1863 avati seal kihelkonnakool.


Šaukėnai

Šaukėnai on alev Leedus Kelmė rajoonis, Šaukėnai valla halduskeskus. Alev asub Šona järve kaldal.

Šaukėnais on keskkool ja raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on Šaukėnai mõisakompleks koos selle juures asuva pargiga ja 1986. aastal püstitatud katoliku kirik. Kirikuaia barokkstiilis väravad pärinevad XVIII sajandist ja on muinsuskaitse all.


Tartu Saksa Kultuuri Instituut

Tartu Saksa Kultuuri Instituut (lühend SKI, saksa keeles Deutsches Kulturinstitut Tartu) on Tartus mittetulundusühinguna tegutsev organisatsioon, mille eesmärk on tutvustada Eestis saksa kultuuri, arendada kultuurisidemeid Eesti ja Saksamaa vahel, pakkuda saksa keele kursusi ning võimalust sooritada Goethe Instituudi eksameid.

Saksa Kultuuri Instituut asub aadressil Kastani 1, endises korporatsiooni Neobaltia hoones.


Emmett Till

Emmett Louis Till (25. juuli 1941 – 28. august 1955) oli mustanahaline USA teismeline, kes tapeti, kuna ta oli väidetavalt valgele naisele külge löönud.

14-aastane Till oli pärit Chicagost, kuid oli külas oma Mississippi osariigis elavatel sugulastel. Seal sattus ta rääkima 21-aastase Carolyn Bryantiga, kes koos abikaasa Roy Bryantiga pidas väikest toidupoodi. Mõni päev hiljem viisid Roy Bryant ja tema poolvend J. W. Milam Tilli tolle vanaonu majast kaasa, peksid poisi läbi, torkasid välja ühe ta silma ja lasid ta seejärel maha. Mehed viskasid Tilli surnukeha Tallahatchie jõkke, enne seda sidusid nad okastraadiga Tilli kaela ümber 32 kilo kaaluva puuvillapuhastist võetud ventilaatori. Tilli laip leiti kolm päeva hiljem jõest.

Surnukeha saadeti tagasi Chicagosse. Tilli ema, Mamie Till Bradley, kes oli poissi enamjaolt üksinda kasvatanud, korraldas avaliku matusetalituse ja lasi kirstukaane lahti jätta, et inimesed näeksid kui julmalt Till oli tapetud. Tilli kirstu tulid vaatama kümned tuhanded inimesed. Mustanahalise lugejaskonnaga ajalehed ja ajakirjad avaldasid fotosid Tilli tursunud ja piinamisjälgedega kehast. Juhtum tõi kaasa elava arutelu Mississippis elavate mustanahaliste inimeste kodanikuõiguste üle. Paljud USA ajakirjandusväljaanded olid osariigi suhtes kriitilised. Algul mõistsid ka kohalikud ajalehed ja seadusekaitsjad Tilli vastu toime pandud vägivalla hukka ja nõudsid õiglust, kuid võtsid peagi sisse kaitsepositsiooni ja hakkasid mississippilasi üleriigilise kriitika ees õigustama. Lõpuks asuti tapjaid toetama.

1955. aasta septembris mõisteti Bryant ja Milam õigeks. Et samas kuriteos ei saa inimest kaks korda kohtulikult süüdistada, tunnistasid Bryant ja Milam hiljem ajakirjale Look antud intervjuus, et nad ikkagi tapsid Tilli. Tilli mõrva peetakse üheks afroameeriklaste kodanikuõiguste eest võidelnud liikumise oluliseks sütikuks.

Osaliselt oli Bryanti ja Milami õigeksmõistmise taga see, et laiba välimuse moonutatuse tõttu oli raske selle isikut tuvastada. 2004. aastal taasavas USA justiitsministeerium juhtumi uurimise. Tilli laip kaevati maast välja, viidi läbi lahkamine ja tema isik tuvastati. Keha maeti maha uues kirstus, vana kirst annetati Smithsonian Institutionile.


Hessen-Homburgi maakrahvkond

Hessen-Homburg moodustati eraldi maakrahvkonnaks aastal 1622 Hessen-Darmstadti maakrahvi poolt. Seda hakkas valitsema tema poeg, kuigi see ei saanud Hessen-Darmstadtist sõltumatuks enne 1668. aastat.

Lühikeseks ajaks jagati see Hessen-Homburgiks ja Hessen-Homburg-Bingenheimiks, kuid need osad taasühendati aastal 1681.

Hessen-Homburgi maakrahvkond koosnes kahest osast, Homburgi ringkond Reini paremkaldal ja Meisenheimi ringkond, mis liideti aastal 1815, sama jõe vasakkaldal.

Aastal 1866 päris Hessen-Homburgi Hessen-Darmstadti suurhertssog, kui Meisenheim läks Preisimaale. Hiljem samal aastal võeti need territooriumid Hessen-Darmstadtilt ära ja endine maakrahvkond kombineeriti koos Hesseni kuurvürstkonna, Nassau hertsogkonna ja vabalinna Frankfurdiga Preisimaa Hessen-Nassau provintsiks.

Tänapäeval moodustab see osa Saksamaa Hesseni liidumaast.


Žalpiai

Žalpiai on alev Leedus Kelmė rajoonis Pakražantise vallas. Alev asub Žalpė jõe kaldal.

Žalpiais on raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on Žalpiai mõisakompleks (peahoone hävis Teises maailmasõjas) ja aastal 1928 püstitatud katoliku kirik.


Taormina

Taormina on linn ja vald Itaalias Sitsiilia maakonnas città metropolitana di Messina's. Taormina paikneb Sitsiilia saare idarannikul Joonia mere ääres umbes poolel teel Messina ja Catania linna vahel.

19. sajandil kujunes Taormina Euroopa aristokraatide hulgas populaarseks turismi sihtkohaks. Esimene hotell Taorminas avati 1874. aastal. Taorminas on käinud puhkamas Oscar Wilde, Goethe, Nietzsche, Richard Wagner ja paljud teised. Nietzsche kirjutas Taorminas teose "Nõnda kõneles Zarathustra".

Linnast avaneb vaade Etna vulkaanile.


Karepa pioneerilaager

Karepa pioneerilaager oli Rakvere rajooni Vihula külanõukogus Karepa külas tegutsenud pioneerilaager. Praeguse haldusjaotuse järgi jääb pioneerilaagri ala Lääne-Viru maakonna Haljala valda.

Karepa pioneerilaager alustas tegevust 1948. aastal. Pioneerilaager kasutas Girard de Soucantoni aadlisuguvõsa poolt rajatud suvemõisa hooneid. Pioneerilaagri peahoone ja söökla asusid Villa Taorminas, majutuseks kasutati Villa Dombrovkat ja Roosa Villat.

1964. aastal kirjutas Aleksander Blumberg Karepa pioneerilaagri laulu, sõnade autor Siiri Kaasik.

1990. aastatest tegutseb endise pioneerilaagri alal ja hoonetes (välja arvatud Villa Dombrovka) Tallinna Huvikeskuse Kullo Karepa noortelaager.


Vladimir Bogatkin

Vladimir Bogatkin (5. oktoober 1922 Moskva – 13. aprill 1971) oli vene kunstnik.

1934. aastal alustas ta kunstiõpinguid graafik Aleksei Kravtšenko stuudios. 1936. aastast õppis Leningradis Ülevenemaalise Kunstiakadeemia kõrgemas kunstikoolis (praegu Peterburi I. E. Repini nimeline akadeemiline maali-, skulptuuri- ja arhitektuuriinstituut). Aastatel 1940–1942 töötas Moskvas Punaarmee Keskteatri lavakujundajana.

1942. aastal võeti ta Punaarmeesse, 1943. aastal liitus Mitrofan Grekovi sõjakunstnike stuudioga ja osales Teises maailmasõjas 2. Ukraina rinde koosseisus, kajastades lahingutegevust kunstnikuna.

1949. aastal abiellus eesti kunstniku Valli Lemberiga; nende pojad on filmioperaator Vladimir Bogatkin (1951–2021) ja keraamik Georg Bogatkin. Abielupaar elas vaheldumisi Tallinnas ja Moskvas.

Illustreeris raamatuid ja ajakirju. Esines näitustega Ida-Saksamaal, Tšehhoslovakkias, Ungaris, Vene NFSV-s ja Tallinnas.

1960. aastal ehitasid Bogatkinid suvemaja Karepale. Mitmes teoses on ta kujutanud Karepa ümbruse maastikku ja kalurite elu.

Vladimir Bogatkin suri 1971. aastal rongis teel Leningradist Tallinna.


Linnapäev

Linnapäev (saksa keeles Städtetag) oli Vana-Liivimaa hansalinnade esindajate nõupidamine.

Linnapäevi peeti alates 14. sajandi keskpaigast 16. sajandi keskpaigani, eriti Valgas, Valmieras, Pärnus ja Viljandis. 14. sajandil osalesid linnapäeval kõik Vana-Liivimaa hansalinnad, hiljem ainult Riia, Tallinn ja Tartu.

Linnapäeval arutati peamiselt väliskaubandust.


Võrumaa metskond

Võrumaa metskond on Riigimetsa Majandamise Keskuse metskond Võru maakonnas.

Metskonna pindala on 48 924 ha, millest metsamaa moodustab 88%. Metsatüüpidest on levinumad palumetsad (50%) ja laanemetsad (19%). Puuliikidest on levinuim mänd, järgnevad kuusk ja kask.

Metskonna keskus asub Võrus.


Ida-Virumaa metskond

Ida-Virumaa metskond on Riigimetsa Majandamise Keskuse metskond Ida-Viru maakonnas.

Metskonna pindala on 58 170 ha, millest metsamaa moodustab 80%. Metsatüüpidest on levinuimad kõdusoo metsad. Levinud on ka soovikumetsad ja palumetsad. Puuliikidest on levinuim mänd, järgnevad kask ja kuusk.

Metskonna keskus asub Jõhvi vallas Kose külas.


Hiiumaa metskond

Hiiumaa metskond on Riigimetsa Majandamise Keskuse metskond Hiiu maakonnas.

Metskonna pindala on 26 861 ha, millest metsamaa moodustab 85%. Metsatüüpidest on levinumad palumetsad ja nõmmemetsad. Puuliikidest on levinuim mänd, järgnevad kask ja kuusk.

Metskonna keskus asub Kärdlas.


Valgamaa metskond

Valgamaa metskond on Riigimetsa Majandamise Keskuse metskond Valga maakonnas.

Metskonna pindala on 53 010 ha, millest metsamaa moodustab 89%. Metsatüüpidest on levinumad salumetsad (46%) ja laanemetsad (20%). Puuliikidest on levinuim mänd, järgneb kuusk.

Metskonna keskus asub Valga vallas Raavitsa külas.


Vändra metskond

Vändra metskond on Riigimetsa Majandamise Keskuse metskond Pärnu maakonnas.

Metskonna pindala on 102 620 ha, millest metsamaa moodustab 56%. Metsatüüpidest on levinumad soovikumetsad (30%) ja palumetsad (23%). Puuliikidest on levinuim kask, järgnevad mänd ja kuusk.

Metskonna keskus asub Tori vallas Randivälja külas.


Alutaguse metskond

Alutaguse metskond on Riigimetsa Majandamise Keskuse metskond Ida-Viru maakonnas.

Metskonna pindala on 86 045 ha, millest metsamaa moodustab 63%. Metsatüüpidest on levinuimad palumetsad, soovikumetsad ja rabastuvad metsad. Puuliikidest on levinuim mänd, järgnevad kask ja kuusk.

Metskonna keskus asub Iisakus.


Kiidjärve metsandik

Kiidjärve metsandik on metsandik Põlvamaa metskonnas. Kiidjärve metsandik hõlmab osaliselt Kanepi ja Põlva valla riigimetsi.


Linnareform

Linnareform oli Venemaa linnaomavalitsuste reform. See toimus sisekubermangudes 1870 ja Balti kubermangudes 1877.

Linnareformiga kaotati senised seisuslikud linnaasutused ja asendati kõiki seisusi hõlmavate asutustega. Ent valitsev seisund linna asjades tagati kodanlusele. Balti kubermangudes kaotati rae ja bürgermeistri, mõnes väikelinnas seni püsinud foogtikohtu haldusvõim, kuid kohtuasutusena püsis raad kuni 1889. aasta kohtureformini.

Formaalselt sai linnaelu puudutavate osuste vastuvõtmise õiguse linnavolikogu. Volikogu moodustas linnavalitsuse, mida juhtis linnapea. Volikogu valimise õigus oli üksnes neil, kellele kuulus kas kinnisvara või ettevõtteid. Valijad jagunesid oma linnamaksu suuruse järgi 3 kuuriasse, millest igaüks sai valida ühepalju linnavolinikke.

Linnavalitsuste pädevus piirnes kohaliku majanduse ja heakorraga. Peale selle tohtis kuberner ükskõik millise linnavolikogu otsuse täitmise peatada.

Linnareformiga tekitatud õiguskorda muudeti 1892. aasta linnaseadusega. Varandustsensust muudeti rangemaks, linnavolikogu liikmete arvu vähendati, linnavalitsuse õigusi kitsendati veelgi ja kuberneri järelevalveõigust laiendati.


Armeenia mütoloogia

Armeenia mütoloogia on armeenlaste muistne mütoloogia.

See sai alguse Urartust ning hiljem mõjutasid seda Mesopotaamia usund, zoroastrism ja vanakreeka mütoloogia.

Arvatakse, et armeenlased olid algul loodusekummardajad.


Aleksander Blumberg

Aleksander Blumberg (5. aprill 1918 – 3. november 1973) oli eesti muusikategelane ja helilooja.

Samuti kirjutanud mitmeid pioneeri-, kooli- ja laagrilaule: Pioneeride laagrilaul, 1946 (helilooja ja sõnade autor) Timurlaste laul, 1946 (sõnad Vladimir Vinnikov) Teatejooks, 1951 (sõnad Ilmar Sikemäe) Pioneeride laul Leninist, 1954 (sõnad Lehte Hainsalu) Kääriku kokkutuleku laul, 1960 (sõnad Siiri Kaasik) Kohtla-Järve pioneeride laul, 1961 (sõnad L. Luukas) Pioneeride laagri valss, 1961 (sõnad Lehte Hainsalu) Kivilõppe kokkutuleku laul, 1963 (sõnad Siiri Kaasik) Elva pioneerilaagri laul, 1964 (sõnad Louis Pavel) Karepa pioneerilaagri laul, 1964 (sõnad Siiri Kaasik) Luunja pioneerilaagri laul, 1964 (sõnad Arvo Kannike ja Edgar Salin) Piirivalvurite noorte sõprade marss, 1965 (sõnad Leonard Kondrašenko) Kehtna kooli laul, 1966 (sõnad Karl Praakli) Kose-Lükati pioneerilaagri laul, 1967 (sõnad Juhan Saar ja E. Juss) Kuremaa pioneerilaagri laul, 1967 (sõnad Sirje Maidre) Viljandi pioneeride laul (sõnad Juta Käärik) Mu kodulinn Kunda (sõnad Ülle Kõverik)


Valtellina

Valtellina või Valtelline (inglise keeles vahel ka Val Telline); (lombardi keeles Valtulina, itaalia keeles Valtellina, saksa keeles Veltlin, romanši keeles Vuclina) on Itaalia põhjaosas Lombardia maakonnas asuv Šveitsiga piirnev org. Tänapäeval on org tuntud oma suusakeskuse, kuumaveeallikatega spaade, kuivatatud liha bresaola, juustude (eriti samanimelise jõe järgi nime saanud Bitto juust) ja veini poolest. Möödunud sajanditel oli tegemist Itaalia põhjaosa ja Saksamaa vahelise olulise Alpide ületamise kohaga ning Valtellina orgu on alati püütud kontrollida; eriti suur oli oru tähtsus Kolmekümneaastase sõja ajal.


Harjumaa metskond

Harjumaa metskond on Riigimetsa Majandamise Keskuse metskond Harju maakonnas.

Metskonna pindala on 94 460 ha, millest metsamaa moodustab 77%. Metsatüüpidest on levinumad palumetsad, samblasoometsad, nõmmemetsad ja rabastuvad metsad. Puuliikidest on levinuim mänd, järgnevad kask ja kuusk.

Metskonna keskus asub Jõelähtme vallas Jägala külas.


Järvamaa metskond

Järvamaa metskond on Riigimetsa Majandamise Keskuse metskond Järva maakonnas.

Metskonna pindala on 62 005 ha, millest metsamaa moodustab 78%. Metsatüüpidest on levinumad samblasoometsad, laanemetsad ja palumetsad. Puuliikidest on levinuim mänd, järgneb kask.

Metskonna keskus asub Järva vallas Aravetel.


Poliitiline religioon

Poliitiline religioon (ka tsiviilreligioon, sekulaarne religioon) on interdistsiplinaarse analüüsi mõiste, mis peaks selgitama totalitaarse ühiskonna teket ja toimimist. Mõiste võeti kasutusele 1930. aastatel diktaatorlike režiimide (natsionaalsotsialism) ja totalitaarriikide iseloomustamiseks (stalinism).

Poliitiline religioon ei ole jumalavalitsus (teokraatia). Jumalavalitsuses legitimeerib poliitiline juhtkond võimu jumalale viidates. Poliitilise religiooni puhul võetakse võimu legitimeerimiseks üksikuid osi usunditest (nt valitseja jumalikustamine Rooma keisrikultuses).


Jõgevamaa metskond

Jõgevamaa metskond on Riigimetsa Majandamise Keskuse metskond Jõgeva maakonnas.

Metskonna pindala on 68 815 ha, millest metsamaa moodustab 79%. Metsatüüpidest on levinumad salumetsad ja soovikumetsad, nõmmemetsad ja rabastuvad metsad. Puuliikidest on levinuim kask, järgnevad kuusk ja mänd.

Metskonna keskus asub Põltsamaa vallas Pikknurme külas.


Läänemaa metskond

Läänemaa metskond on Riigimetsa Majandamise Keskuse metskond Lääne maakonnas.

Metskonna pindala on 41 891 ha, millest metsamaa moodustab ligi 50%. Metsatüüpidest on levinumad palumetsad ja soovikumetsad. Puuliikidest on levinuim mänd, järgneb kask.

Metskonna keskus asub Risti alevikus.


Religioonipoliitika

Religioonipoliitika on õigus- ja kultuuripoliitika osa, millega reguleeritakse riigi ja usuliste ühenduste suhteid.


Pärnumaa metskond

Pärnumaa metskond on Riigimetsa Majandamise Keskuse metskond Pärnu maakonnas.

Metskonna pindala on 68 203 ha, millest metsamaa moodustab 87%. Metsatüüpidest on levinumad palumetsad (39%) ja soovikumetsad (25%). Puuliikidest on levinuim kask, järgneb mänd.

Metskonna keskus asub Saarde vallas Laiksaare külas.


Raplamaa metskond

Raplamaa metskond on Riigimetsa Majandamise Keskuse metskond Rapla maakonnas.

Metskonna pindala on 68 556 ha, millest metsamaa moodustab 70%. Metsatüüpidest on levinumad soovikumetsad (26%) ja palumetsad (17%). Puuliikidest on levinuim mänd, järgneb kask.

Metskonna keskus asub Käru alevikus.


Saaremaa metskond

Saaremaa metskond on Riigimetsa Majandamise Keskuse metskond Saare maakonnas.

Metskonna pindala on 19 567 ha, millest metsamaa moodustab 88%. Metsatüüpidest on levinumad palumetsad (36%) ja soovikumetsad (16%). Puuliikidest on levinuim mänd, järgneb kask.

Metskonna keskus asub Kärla vallas Kuuse külas.


Tartumaa metskond

Tartumaa metskond on Riigimetsa Majandamise Keskuse metskond Tartu maakonnas.

Metskonna pindala on 76 938 ha, millest metsamaa moodustab 75%. Metsatüüpidest on levinumad salumetsad (21%) ja palumetsad (20%). Puuliikidest on levinuim kask, järgneb mänd.

Metskonna keskus asub Tartus Rõõmu tee 2.


Viljandimaa metskond

Viljandimaa metskond on Riigimetsa Majandamise Keskuse metskond Viljandi maakonnas.

Metskonna pindala on 65 825 ha, millest metsamaa moodustab 87%. Metsatüüpidest on levinumad palumetsad (23%) ja soovikumetsad (21%). Puuliikidest on mänd ja kask peaaegu võrdselt esindatud, järgneb kuusk.

Metskonna keskus asub Mulgi vallas Kalvre külas.


Vladimir Komarov

Vladimir Mihhailovitš Komarov (16. märts 1927 Moskva – 24. aprill 1967 Orenburgi oblast) oli Nõukogude lendur, lennundusinsener ja kosmonaut, kes hukkus kosmosekapsli Sojuz 1 ebaõnnestunud maandumisel. Ta oli esimene kosmosemissioonil surnud inimene.


Humanistlik kristlus

Humanistlikus kristluses on tähtsaimaks väärtuseks inimene. Humanistliku kristluse pooldajad nõuavad loobumist antiikaegsest maailmapildist ja teadusevaenulikust fundamentalismist. Humanistlikus kristluses on religiooni lahutamatuks osaks inimõiguste austamine.

Rudolf Bultmann arvas, et mõnel perioodil on humanismi ja kristlust teravalt teineteisele vastandatud, mõnel perioodil on aga tunnistanud nende ühisosa.

Humanismi ja kristlust ühendab inimese erilisuse ja väärtuse tunnistamine. Tänapäeval pole vaja humanismile vastanduvat kristlust. Jumalakartus, ilma inimesekesksuseta on fanatism, mis võimaldab õigustada vägivaldsust, ristisõda, inkvisitsiooni, autoritaarsust, rassilist või soolist ahistamist. Igasugune religioon ilma humanismi maailmavaateta on ebainimlik.

Filosoofias nimetatakse inimsuse eitamist, inimese asjastamiseks. Inimese asjastamine esineb erinevates vormides nii kapitalistlikus majandussüsteemis, kui ka kirikus.

Kui kirik peaks millelegi ühiskonnas vastu seisma, siis just nimelt mõtteviisile, mis näeb inimeses vaid objekti ning vahendit mingi süsteemi (firma, partei, riigi) eesmärkide saavutamiseks.

Humanistlik kristlus vastandub sellistele kristluse vormidele, mis ei tunnista inimese õigust ise otsustada ja vastutada; mis nõuavad inimese pimedat allumist kiriklikele autoriteetidele; mis tahavad demokraatiat kirikus asendada autoritaarsusega.


Raharong

"Raharong" ("Money Train") on 1995. aastal valminud USA põnevusmärul kasuvendadest Johnist (Wesley Snipes) ja Charliest (Woody Harrelson), kes tegutsevad metroojaamades pätte püüdvate detektiividena. Ehkki meeste suhteid segab ka ühine kirg seksika naiskolleegi (Jennifer Lopez) vastu, läheb tõsiseks jamaks alles siis, kui võlgades siplev Charley otsustab röövida metroos kihutava raharongi. Režissöör on Joseph Ruben.


Tõivo Sarmet

Tõivo Sarmet (15. oktoober 1944 Tallinn – 13. november 2020 Tallinn) oli Eesti alpinist (mägironija), Eesti esimese Džomolungma ekspeditsiooni organiseerija ja juht, Eesti mägironijatele kaheksatuhandeliste mäetippude avaja, paljude oluliste mägiekspeditsioonide korraldaja, mägimatkaja ja maailmarändur.

Ta vallutas kaks kaheksatuhandelist mäetippu, tema korraldatud olid Eesti esimesed Andide, Alaska, Himaalaja, Karakorami ja Džomolungma ekspeditsioonid. Ta oli kahekordne Eesti kõrgtõusude rekordi kaasautor, kahekordne Baltikumi meister alpinistlike kõrgtõusude alal (1999 ja 2001), Lumeleopardi aunimetuse kandja, NSV Liidu meistersportlane.


Germanwingsi lend 9525

Germanwingsi lend 9525 (4U 9525/GWI9525) oli odavlennuettevõtte Germanwings (Lufthansa tütarettevõte) rahvusvaheline tsiviillend Barcelonast Düsseldorfi.

24. märtsil 2015 kukkus Airbus A320-200 alla Prantsuse Alpides, Nice'ist 100 kilomeetrit loodes, pika laskumise järel, mis algas minut pärast viimset rutiinset kontakti lennujuhtimistorniga ning peatselt pärast lennuki vajalikule reisikõrgusele jõudmist. Kõik 144 reisijat ja kuus meeskonnaliiget hukkusid. Tegu oli esimese inimohvritega õnnetusega Germanwingsi ajaloos.

Lennukatastroofi sooritas tahtlikult lennuki kaaspiloot Andreas Lubitz, kes oli varem olnud psühhiaatrilisel ravil enesetapumõtete pärast ning tunnistatud arstide poolt kõlbmatuks lennukit juhtima. Lubitz ei edastanud seda informatsiooni oma tööandjale ning jätkas pilooditööd. Õnnetuslennul lukustas ta end kokpitti, kui kapten oli ruumist lahkunud, ning juhtis lennuki mägedesse.

Pärast õnnetust on lennundusasutused Kanadas, Uus-Meremaal ja Saksamaal rakendanud uued määrused, mis keelavad üksinda kokpitti jäämise ning nõuavad, et kui üks piloot soovib kokpitist lahkuda, peab tema asemele tulema teine meeskonnaliige, et vältida uusi Lubitzi juhtumeid. Euroopa Liidu lennuohutusametid soovitavad sellise reegli kasutamist kõikjal Euroopas. Paljud lennuettevõtted on teatanud, et on sellised reeglid vastu võtnud vabatahtlikult.


Sonoscopia

Sonoscopia on loome- ja kultuurikeskus instituut Portugalis Portos. Asutus tegeleb muusika uute väljendusvahendite ja tehnoloogiate arendamise ning teadustööga.


Pierre Bérégovoy

Pierre Eugène Bérégovoy [pjäär öž'enn beregovu'aa] (23. detsember 1925 Déville-lès-Rouen – 1. mai 1993 Pariis) oli ukraina päritolu Prantsusmaa poliitik. Ta oli aastatel 1992–1993 Prantsusmaa peaminister.

Ta sündis Déville-lès-Rouenis Ülem-Normandias ukraina-prantsuse segaperekonnas; tema isa Adrian Beregovoi sündis Harkovi kubermangus Izjumis, ema oli prantslane. Tööle hakkas ta juba 16-aastaselt metallitöölisena. Teise maailmasõja ajal, töötades prantsuse raudtee-ettevõttes SNCF, võttis ta osa Prantsuse vastupanuliikumisest.

Ta võttis osa sotsialistlikust liikumisest. Aastast 1969 oli ta Sotsialistliku Partei liige. Aastatel 1982–1984 oli ta sotsiaalminister Pierre Mauroy teises ja kolmandas valitsuses. Aastatel 1984–1986 oli ta rahandusminister Laurent Fabiuse valitsuses. Aastatel 1988–1992 oli ta rahandus-, majandus- ja erastamisminister (Michel Rocardi ja Édith Cressoni valitsuses). 2. aprillist 1992 kuni 29. märtsini 1993 oli ta Prantsusmaa peaminister.

Pierre Bérégovoy lõpetas 1. mail 1993 oma elu enesetapuga, peale sotsialistide halba tulemust 1993. aasta parlamendivalimistel, kui nad võitsid ainult 53 kohta 577st, lisaks oli ta sattunud uurimise alla sõbralt, ärimees Roger-Patrice Pelat'ilt saadud intressivaba miljonifrangise laenu eest.


Läti Rahvuslik Kunstimuuseum

Läti Rahvuslik Kunstimuuseum (läti keeles Latvijas Nacionālais mākslas muzejs) on 1869. aastal Lätis Riias asutatud kunstimuuseum. Selle kogudesse kuulub riigi suurim Läti kunsti kogu.

Muuseumi üle 52 000 eksponaadist moodustab suurema osa läti kunst. Eksponeeritud on Jūlijs Federsi, Janis Rozentālsi, Vilhelms Purvītise, Jānis Valtersi jpt teosed. Samuti on muuseumil Baltimaade rikkalikem vene kunsti kogu. Välja on pandud selliste kunstnike teosed nagu Karl Brüllov, Vassili Tropinin, Orest Kiprenski, Ivan Šiškin, Aleksei Savrassov, Issaak Levitan jt. Muuseumis on esindatud peredvižnikud Vassili Surikov, Ilja Repin, Vassili Perov ja Vladimir Makovski. Tähelepanuväärse osa kogudest moodustavad Nikolai ja Svjatoslav Roerichi teosed.


Lioliai

Lioliai on alev (endine linn) Leedus Kelmė rajoonis, Lioliai valla halduskeskus.

Lioliais on põhikool, raamatukogu ja kultuurimaja. Vaatamisväärsusteks on aastal 1768 püstitatud katoliku kirik, pastoraat aastast 1857, kalmistul asuv puidust kabel aastast 1853 ja XIX sajandi algul püstitatud nikerdatud ristiga tulpkabel.


Haldi (jumal)

Haldi (urartu keeles Dḫal-di) on urartu mütoloogias peajumal, jumalanna Arubaini abikaasa. Koos äikese- ja sõjajumala Thejšeba ning päikesejumala Šiviniga kuulus ta jumalate juhtkolmikusse.

Haldi oli Urartu riigijumal Išphuini valitsemisajast saadik. Haldi valvas kuningriigi üle ja saatis sõjaväe lahingusse. Kuningad põhjendasid sõjakäike sellega, et see oli Haldi ülesanne neile.

Haldi nimi tähendas tõenäoliselt 'taevane'. Tema peamine kultuskeskus oli Musasiri linn. Pärast selle hävitamist 714 eKr kaotas Haldi vähehaaval tähtsuse.


Uno Liiv

Uno Liiv (22. jaanuar 1930 Tallinn – 19. märts 2015) oli eesti tehnikateadlane, Tallinna Tehnikaülikooli professor ja kergejõustiklane (sprinter).


Benevento hertsogkond

Benevento hertsogkond (hiljem Benevento vürstkond) oli keskaegse Itaalia kõige lõunapoolsem langobardide hertsogkond, mille keskuseks oli Itaalia lõunaosa ehk Il Mezzogiorno keskosas asuv Benevento linn. Olles muudest Itaalias asunud langobardide territooriumidest paavstliku Rooma hertsogkonna poolt ära lõigatud, oli Benevento neist ka praktiliselt sõltumatu. Vaid Grimoald I valitsemise ajal ja Liutprandist alates valitsenud kuningate valitsemise ajal oli hertsogknd kuningriigiga lähedamalt seotud. Pärast kuningriigi langemist jäi Benevento langobardide aladest ainsana eraldiseisvaks riigiks, säilitades oma de facto sõltumatuse ligi kolmesajaks aastaks; kuigi riik oli pärast aastat 849 osadeks jaotatud.

Paulus Diaconus kasutab Benevento kohta nime "Samniitide hertsogkond" (ducatum Samnitium), viidates sellega piirkonna muistsetest itaalikutest elanikele samniitidele, kelle järgi sai sealne piirkond ka oma nime Samnium.


Muinsuskaitse aastaraamat

Muinsuskaitse aastaraamat on aastaraamat (jätkväljaanne), mis kajastab eelneval aastal Eesti muinsuskaitses ja mälestisel toimunut.


Kražiai

Kražiai on alev (endine linn) Leedus Kelmė rajoonis, Kražiai valla halduskeskus. Alev asub Kražantė jõe kaldal.

Kražiais on gümnaasium. Vaatamisväärsusteks on aastal 1763 püstitatud katoliku kirik, XVIII sajandi alguses püstitatud kirikuaia müür ja värav, renessanssarhitektuuri näiteks olev Kražiai kolleegiumi hoone aastast 1683, Radziwillide kindluse varemed ja XIX sajandi algul püstitatud kabel. Alevist viib Medžiokalnise künkale aastal 2003 rajatud puuskulptuuride allee. Kražiais on ka koduloomuuseum.