Kõrvemaa maastikukaitseala

Kõrvemaa maastikukaitseala on maastikukaitseala Harjumaa Anija ja Kose, Järvamaa Järva ja Paide linna ning Lääne-Virumaa Tapa valla maadel, kogupindalaga 20 390 ha. Kaitseala ulatus on põhjast Tallinna–Aegviidu raudtee joonelt lõunas Tallinna-Tartu maanteeni ligikaudu 36 km, läänest Põhjaku raba servast Roosna-Alliku soo idaservani ligikaudu 16,5 km.

Kaitseala hõlmab puutumatuid või vähese inimmõjutusega sooalasid Epu-Kakerdi soostikus (Kakerdaja, Kautla, Kodru, Seli, Laeksaare, Aegviidu, Tellissaare ja Põhjaku raba ning Tartussaare ja Kilingi soo), samuti mitmeid pinnavorme, nagu Mägede ja Taganurga mõhnastikke, Külvandu luitestikke, Jäneda-Aegviidu ning Matsimäe-Voose oose ja mitmeid väikevoori.

Kaitsealal pesitsevad kaitsealustest linnuliikidest näiteks kaljukotkas, väike-konnakotkas ja must-toonekurg, leidub ka mitmeid metsise mängukohti.

Kaitseala on leitud kasvamas 23 liiki käpalisi.

Kaitsealal on neli lahustükki. Kaitsealasse kuuluvad Aegviidu, Jaaniveski, Jänijõe, Jäneda, Tarvasjõe, Kakerdaja, Põhjaku, Kautla, Kodru, Seli ja Kilingi sihtkaitsevööndid ning lisaks piiranguvööndid.

Maastikukaitsealal asuvad Aegviidu Siniallikad ning muud allikarühmad.

Üksikobjektidena asuvad kaitsealal näiteks Rehessaare rändrahn ja Vetepere tamm.

Kaitseala piiresse jäävad ka Nelijärve järved ning Kakerdaja järv, Kalijärv, Kutniku järv, Kaanijärv, Pühajärv, Seli järv ja Vahessaare järv.


Anhui

Anhui on provints Hiinas. Asub Hiina idaosas, Jangtse ja Kollase jõe vahel.

Provintsis asuvad Huangshani mäed.


Miraaž

Miraaž ehk terendus on valguskiirte teekonna paindumisest (refraktsioon) tulenev atmosfäärne optiline nähtus, mille tõttu tunduvad kauged objektid lähemana või teises kohas paiknevana.

Valguskiired murduvad erinevate murdumisnäitajatega keskkondade piirpindadel. Erineva temperatuuriga õhul on erinev tihedus ning vastavalt ka erinev murdumisnäitaja. Palava päikesepaistelise päevaga võib vahetult maapinna kohal olev õhukiht olla palju kuumem selle kohal olevast õhust. Seetõttu toimub maapinna suhtes peaaegu paralleelselt liikuva valguskiire paljukordne ülespoole murdumine ehk paindumine, mille tõttu võivad kaugel paiknevad tegelikult eksisteerivad objektid ilmneda märksa lähemana tegelikust.

Sellise pettuse ohvriks võivad langeda näiteks kõrberändurid, kes näevad oaasi seal, kus tegelikult on vaid liiv. Miraaže võib palaval suvepäeval näha ka Eesti maanteedel. Kuum asfalttee tundub olevat märg, kuid tegelikult on tegemist sinise taeva peegeldusega.


Guizhou

Guizhou on provints Hiinas.

Guizhoust sai Hiina provints Mingi dünastia ajal. Qingi dünastia ajal toimus Guizhou ülestõus (1854–1873), mille mahasurumisel tapeti suurem osa hmongi rahvast.

Provintsis elab palju vähemusrahvusi, nende seas miaod, jaod, dongid, tšuangid, baid, tujiad, gelaod ja suid.


Fujian

Fujian [futsj'en] on provints Hiina idaosas.

Provintsi ranniku lähedal olevad Jinmeni ja Matsu saared on Hiina Vabariigi, ülejäänud provints Hiina Rahvavabariigi kontrolli all.


Tohvri Kogrõjärv

Kogrõjärv (ka Kogrejärv, Tohvri Kogrejärv) on järv Valga vallas Valgamaal.

Järve suurus on 2,9 ha, see on ümbritsetud metsaga.

Järve äärde on rajatud puhkekoht lõkkevarustuse ja küpsetamiskohaga.


Satya Nadella

Satyanarayana Nadella (telugu keeles సత్యనారాయణ నాదెళ్ల; sündinud 19. augustil 1967 Hyderabadis) on India päritolu USA IT-asjatundja ja ärijuht. Alates 2014. aasta veebruarist on Nadella Microsofti tegevjuht. Ta on Bill Gatesi ja Steve Ballmeri järel kolmas Microsofti tegevjuht. Nadella alustas tööd Microsoftis 1992. aastal. Enne tegevjuhiks saamist töötas ta Microsofti pilveteenuse ja ärilahenduste üksuse juhina. Tal on magistrikraad (MS) arvutiteaduses (University of Wisconsin-Milwaukee) ja magistrikraad (MBA) ärijuhtimises (University of Chicago Booth School of Business).


Operatsioon Teemant

Operatsioon Teemant oli Mossadi erioperatsioon, mille eesmärk oli saada enda valdusse MiG-21 hävituslennuk, et seda uurida ja selle nõrkusi tundma õppida. Operatsioon algas 1963. aasta keskel ja lõppes 1966. aasta 16. augustil, kui Iraagi õhujõudude piloot Munir Redfa, kes tegi Mossadiga koostööd, lendas oma MiG-iga Iisraeli.


Võõpsu kalmistu

Võõpsu kalmistu on endine kalmistu Setumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Võõpsu külas Setomaa vallas.

Kalmistu rajamislugu pole teada, kuid arvatavasti maeti sinna juba 15. sajandil. Kunagisel külakalmistul lõpetati matmine umbes 19. sajandi keskel.

Tänapäeval on kalmistu peale ehitatud hooned ja rajatud aiad, kalmistuala kõrvalt läheb Tartu–Petseri tee (võimalik, et tee läheb ka üle kalmistu). Kalmistul asub Võõpsu tsässon.


Kaugjärv

Kaugjärv on järv Võru maakonnas Antsla vallas.

Kaugjärv asub Karula rahvuspargi alal. Järvest idas asub Kaugjärve soo (ehk Äestamise soo).


Väikene Mustjärv

Mudajärv (ka Väikene Mustjärv) on väike järv Valga maakonnas Valga vallas, Karula rahvuspargi põhjaosas.

Mudajärv on ühenduses temast loodes asuva umbes samasuure Mustjärvega.

Järv on ümbritsetud metsaga.


Eesti mitmekeelne kohanimede loend

Siin on esitatud Eesti mitmekeelne kohanimede loend, kus on saksa-, vene-, rootsi- poola- ja lätikeelseid nimesid.


Kaatsi Mustjärv

Mustjärv (ka Kaatsi Mustjärv, Kaadsi Mustjärv, Väike-Katsi järv) on väike järv Valga maakonnas Valga vallas Karula rahvuspargi põhjaosas.

Mustjärv on ühenduses temast kagus asuva Mudajärvega. Mustjärvest voolab välja oja, mis voolab Savijärve.

Järve pindala on 0,6 ha.


Kallõtõ järv

Kallõtõ järv ehk Kallete järv on järv Valga maakonnas Valga vallas Karula rahvuspargi põhjaosas.

Järve pindala on 7,7 ha. Põhi on mudane.


Karula Savijärv

Savijärv on järv Valga maakonnas Valga vallas Karula rahvuspargi põhjaosas.

Järve pindala on 6,7 ha.


Savur-mohõla

Savur-mohõla (venepäraselt Saur-Mogila; ukraina keeles Савур-могила, vene keeles Саур-Могила) on kurgaan Ukrainas, 12 km kaugusel Snižnest lõunas. 277,9 meetri kõrgusel merepinnast asuv kurgaan paikneb kolme – Ukraina Luhanski ja Donetski ning Venemaa Rostovi – oblasti piiril.


Hilary Minc

Hilary Minc (24. august 1905 Kazimierz Dolny – 26. november 1974 Varssavi) oli juudi rahvusest Poola kommunistlik poliitik ja riigitegelane.

Hilary Minc oli pärit keskklassi juudi perekonnast. Poola Kommunistlikku Parteisse astus ta 1922. aastal. Ta õppis Varssavi ülikoolis õigusteadust. Kui Minci ähvardas tema vasakpoolse poliitilise tegevuse tõttu vahistamine, siis asus ta elama Prantsusmaale, kus jätkas ülikooliõpinguid. 1928. aastal saadeti ta Prantsusmaalt poliitilistel põhjustel välja. Poolasse tagasi tuli 1929. aastal. Poolas töötas ta Varssavis Poola Statistikaametis ja Rahandusministeeriumis teadusliku nõunikuna ning Gdynia linnavalitsuses. Pärast Saksamaa kallaletungi Poolale 1939. aasta septembris põgenes Hilary Minc Nõukogude Liitu. Esialgu elas ta Lvivis, pärast Saksamaa ja Nõukogude Liidu vahelise sõja algust töötas Samarkandis ülikooli õppejõuna. 1943. aasta märtsis oli ta üks Poola Patriootide Liidu asutajatest. 1944. aasta jaanuaris moodustas ta Moskvas Poola Kommunistide Keskbüroo.

Aastatel 1944–1956 oli ta Poola Töölispartei ja Poola Ühendatud Töölispartei Keskkomitee liige, 1948–1954 Poliitbüroo liige. Aastatel 1944–1947 oli ta tööstusminister, 1947–1949 tööstus- ja kaubandusminister. 1948–1954 oli ta Riikliku Plaanikomitee esimees.

1956. aastal oli Minc sunnitud Poola Ühendatud Töölispartei Keskkomiteest lahkuma ja 1959. aastal heideti ta parteist välja.


Manipuri keel

Manipuri keel ehk meithei keel (manipuri keeles মেইতেই লোন্ Meitei-lon) on Kirde-Indias Manipuri osariigis ja ümberkaudsetel aladel Assami, Lääne-Bengali, Nagalandi, Tripura ja Uttar Pradeshi osariigis ning Bangladeshis ja Birmas kõneldav keel. 2001. aasta andmetel oli keele rääkijaid 1,5 miljonit.

Manipuri keel kuulub Hiina-Tiibeti keelkonna Tiibeti-Birma keelerühma keelte hulka. Kirjutamisel kasutatakse bengali kirja, mis võeti kasutusele 18. sajandil. Enne seda märgiti tekst üles meitei kirjas. 20. sajandi keskel on meitei kirja hakatud uuesti kasutusele võtma ning 1980. aastast alates õpetatakse seda koolides paralleelselt bengali kirjaga.


Langerhansi rakud

Langerhansi rakud on paljude imetajate epidermise ogakihis, suu, eesnaha ning tupe limaskestas ja tüümuses asuvad suuretuumalised paljude haaradega immuunrakud.

Langerhansi rakkude paiknemine, areng, morfoloogia, histoloogia, mutatsioonid,apoptoos ja patoloogilised seisundid võivad erineda nii liigiti, indiviiditi kui ka arenguastmeti. Nad pärinevad loote rebukotist ja maksa eellasrakkudest ning migreeruvad epidermisesse looteeas.

Langerhansi rakud sarnanevad nii dendriitrakkude kui makrofaagidega. Nad on kudedes paiknevad antigeeni esitlevad rakud. Paiknemise ja päritolu poolest liigitatakse nad makrofaagide hulka, kuid nagu dendriitrakud, migreeruvad nad koest välja lümfisõlme, et esitleda antigeeni T-rakkudele. Nad võivad sugulisel teel HI-viirusega nakatumisel toimida reservuaarina ja esitleda HIV-antigeene CD4-retseptoritele, transportimaks neid CD4+ lümfotsüütidesse.

Neid seostatakse Langerhansi rakkude histiotsütoosiga ja allergilise kontaktdermatiidiga. Langerhansi rakkude migratsioonihäiretega seostatakse ka psoriaasi.

Langerhansi rakud on nimetatud nende avastaja saksa arsti ja patoloogi Paul Langerhansi (1847–1888) järgi. Paul Langerhans avastas Langerhansi rakud 1868. aastal, olles 21-aastane arstitudeng, ja liigitas need morfoloogia põhjal närvikoe rakkudeks.


Šķilbani

Šķilbani (vanasti ka Šķilbēni) on küla (vidējciems) Lätis Balvi piirkonnas, Šķilbēni vallas.

Asulas asub Šķilbēni mõisa (Szkielbany) süda. Lisaks on seal veel õigeusu kirik. Šķilbēni katoliku kirik asub valla keskuses Rekovas. Aastatel 2009–2021 kuulus küla Viļaka piirkonda.


Šķilbēni mõis

Šķilbēni mõis (Šķilbēnu muiža) oli mõis Lätis. Endine mõisasüda jääb Balvi piirkonda Šķilbēni valda Šķilbani külla. Poola keeles Szkielbany.

Šķilbēni mõis kuulus aastani 1866 Ulanowskitele, aga kuna see suguvõsa osales Kastuś Kalinoŭski juhitud ülestõusus, siis konfiskeeriti mõis ja anti see tsaariarmee ohvitserile Zinovjevile. Aastast 1899 sai mõisa omanikuks Ivan Lebedev. Enne võõrandamist aastal 1920 oli mõisa pindala 1140 hektarit.

Mõisa peahoone on punastest tellistest hoone, mis ehitati 1859. aastal. Peale Teist maailmasõda on hoones asunud vallamaja, kohalik klubi ja raamatukogu, peale Läti taasiseseisvumist oli seal aga baar. Tänapäeval seisab hoone tühjalt.

Mõisa juurde kuulusid vähesed kõrvalhooned - oli olemas teenijate maja, mille vundamendile on tänapäeval ehitatud uus hoone, samuti asus seal ka lehtla, mis kolhoosikorra ajal lammutati, säilinud on vaid üksikud detailid. Lisaks kuulus mõisakompleksi juurde ka park, mida ehtis õunaaia juurde viinud roosiallee.


Last 200

Last 200 (vene keeles Груз 200 Gruz 200), vene kõnekeeles Двухсотый ('kahesajas'), on tinglik koodnimi, mida Venemaal kasutatakse lahingus langenute tähistamiseks nende transportimisel kodumaale; ka eufemism hukkunute tähistamiseks.

Donbassi sõjas 2014. aastal toimunud Donetski lahingus hukkunute kodumaale transportimisel joonistati veokite külgedele ja katusele valgele taustale punane rist ja arv 200.

Koodnime "Last 300" (Груз 300) kasutatakse haavatud sõduri tähistamiseks.


Indura

Indura (valgevene keeles Индура, poola keeles Indura) on agrolinnake (endine alev) Valgevenes Hrodna oblastis Hrodna rajoonis, Indura külanõukogu halduskeskus. Asulas on 1481 elanikku (1995).

Induras on keskkool ja laste muusikakool, asulas on ka raamatukogu ja kultuurimaja. Vaatamisväärsusteks XI–XIII sajandil kasutusel olnud linnamägi, XVIII sajandil püstitatud sünagoog, aastal 1815 ehitatud katoliku kirik ja aastal 1881 ehitatud õigeusu kirik.


Adelsk

Adelsk (valgevene keeles Адэльск, poola keeles Odelsk) on agrolinnake (endine alev) Valgevenes Hrodna oblastis Hrodna rajoonis. Asula on Adelski külanõukogu halduskeskus.

Asulas on keskkool, raamatukogu ja klubi. Vaatamisväärsuseks on katoliku kirik XVII sajandist, kus säilitatakse mitmeid XVII sajandil valmistatud puulõikeid.


Lümfiurked

Lümfiurgeteks (ladina ains sinus lymphaticus, mitm sinus lymphatici) nimetatakse paljude selgroogsete loomade lümfisõlmedes, lihastes või ka üldkehakatte all olevaid lümfiteid.

Lümfisõlmes paiknevad lümfiurked mis eraldavad lümfoidkude, kihnu ja põrkasid.

Lümfiurked talitlevad sõlmes elundisiseste lümfivoolu teede ja rakuliste filtritena. Lümfiurgetes paiknevad retikulaarrakud ja makrofaagid puhastavad sõlme liikunud lümfi kehavõõrastest ainetest (antigeenidest).

Lümfiurked moodustavad omamoodi kanalite võrgustiku. Lümfi äravoolu lümfiurgetest tagavad lümfisooned ja juhivad selle venoossesse vereringesse.

Madudel on üsna suured ka nahaalused lümfiurked.

Lümfiurgetega seostatakse inimestel siinushistiotsütoosi massiivse lümfadenopaatiaga.


Galitš (täpsustus)

Galitš on linn Venemaa Föderatsioonis, Kostroma oblastis, endise Kirde-Venemaa Moskva suurvürstiriigi Galitši vürstiriigi (1246–1453) osastisvürsti Galitši vürsti residents, Merjamaal Galitš on Ukraina linna Galõtši venepärane kirjaviis. See asub Ivano-Frankivski oblastis Galõtši rajoonis, endise Galiitsia-Volõõnia vürstiriigi keskus.


Manhuš

Manguš (Мангуш) on alev Ukrainas Donetski oblastis Mokra Bilossaraika (Мокра Білосарайка) jõe ääres 127 km Donetskist edelas, Peršotravnevõi rajooni keskus.


Gertrud Scholtz-Klink

Gertrud Scholtz-Klink (sünninimi Gertrud Emma Treusch; 9. veebruar 1902 Adelsheim – 24. märts 1999 Tübingen) oli Saksa riigitegelane.

Gertrud Treusch oli pärit ametniku perekonnast. 1921. aastal abiellus ta endise ohvitseri ja õpetaja Eugen Klinkiga. Neil oli viis last. 1928. aastal astusid mõlemad abikaasad Natsionaalsotsialistlikku Saksa Töölisparteisse. Varsti seejärel suri Eugen Klink ühel NSDAP-i miitingul südamerabandusse. 1931. aasta sügisel nimetati Gertrud Klink Hesseni gau naisliidu juhiks ja temast sai ka Hesseni siseministeeriumi naisliitude referent. 1932. aastal abiellus ta arst Günther Scholtziga. 24. veebruaril 1934 sai temast Saksa Naisliikumise (Deutsches Frauenwerk) ja Natsionaalsotsialistliku Naisühenduse (NS-Frauenschaft) juht. Lisaks asus ta samal aastal juhtima ka Saksa Töörinde Naisametit ja Saksa Punase Risti Naisliitu. Vormiliselt oli ta küll kõrgetel ametikohtadel, kuid tegelikku otsustusvõimu tal praktiliselt ei olnud. Välismaale suunatud propagandas aga näidati teda kui tähtsat isikut natsionaalsotsialistliku Saksamaa juhtkonnas.

1938. aastal lahutasid Gertrud Scholtz-Klink ja Günther Scholtz abielu. 1940. aastal abiellus Gertrud Scholtz-Klink SS-Obergruppenführeri August Heissmeyeriga. Oma kõrgetele ametikohtadele jäi Gertrud Scholtz-Klink kuni Teise maailmasõja lõpuni.

Pärast sõja lõppu sattus ta Nõukogude vägede kätte ja ta paigutati sõjavangide laagrisse, kuid tal õnnestus sealt põgeneda. Valenime all elas ta koos abikaasaga Tübingeni lähedal. Pettus tuli aga ilmsiks, 28. veebruaril 1948 nad vahistati ja neile mõisteti 18-kuuline vanglakaristus. Varasema tegevuse eest toodi Scholtz-Klink kohtu ette alles 1949. aastal. Talle määrati uus 18-kuuline vanglakaristus. Protestide tõttu algas 1950. aastal tema vastu uus kohtuprotsess, talle mõisteti 2 aasta ja 6 kuu pikkune vanglakaristus.

Gertrud Scholtz-Klink ei öelnud elu lõpuni natsionaalsotsialistlikust ideoloogiast lahti ega kahetsenud oma tegevust natsionaalsotsialistide võimuloleku ajal. 1978. aastal ilmus tema raamat "Die Frau im Dritten Reich" ("Naine Kolmandas Riigis").


Värska vana kalmistu

Värska vana kalmistu on endine kalmistu Setumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Võru maakonna Setomaa valla Värska alevikus.

Värskas oli setude külakalmistu, millel asus ka tsässon.

Õigeusu kogudus moodustati Värskas 1759. aastal ning siis ehitati ka puukirik vanast kalmistust umbes 400 m kagusse. See kirik lammutati 1907. aastal (praegu on selle kohal väike kabel) ning kõrvale püstitati aastatel 1904–1907 uus kirik. Siis asutati uue kiriku ümber ka uus (praegune) kalmistu.

Vana kalmistu jäeti seejärel tasapisi maha. Praegu (juuli 2014) on kalmistu tähistuseta ja kasutuseta. Värska vana kalmistu on olnud kultuurimälestis (nr 27797 "Kalmistu").


Teuvo Teräväinen

Teuvo Henri Matias Teräväinen (sündinud 11. septembril 1994 Helsingis) on Soome jäähokimängija. Ta mängib 2016. aastast NHL-i klubis Carolina Hurricanes keskründajana.

Teräväinen on esindanud Soomet U18-, U20- ja meeste koondises.


Värska tsässon

Värska tsässon oli tsässon Setumaal, praeguse haldusjaotuse järgi Värska alevikus Setomaa vallas.

Tsässon asus Värska vanal kalmistul ja oli tõenäoliselt ehitatud 18. sajandil. Pärast seda, kui vana kalmistut hakati alates 1907. aastast jätma maha, hakkas tsässon lagunema. See lammutati 1929. aastal ning tsässona koht tähistati suure puitristiga, mis tänaseks on hävinenud.


Krzysztof Penderecki

Krzysztof Eugeniusz Penderecki (; 23. november 1933 Dębica – 29. märts 2020 Kraków) oli poola helilooja ja dirigent.

Tema loomingusse kuulub vokaalsümfoonilist muusikat, sümfooniaid, instrumentaalkontserte, kammermuusikat ja vokaalteoseid. Ta oli Euroopa Teaduste ja Kunstide Akadeemia liige ning mitme ülikooli audoktor. 2010. aastal valiti ta Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia audoktoriks, 2014. aastal pälvis ta Maarjamaa Risti I klassi teenetemärgi.


Ernst Ederberg

Ernst Ederberg (10. mai 1891 Kaarma kihelkond, Saaremaa – 18. märts 1973 Tallinn) oli eesti arhitektuuriajaloolane ja arhitekt.

Ta on õppinud Kuressaare gümnaasiumis, lõpetas 1909. aastal Tartu Aleksander I Gümnaasiumi ja 1916. aastal Riia Polütehnilise Instituudi arhitektina.

Ta võttis osa Esimesest maailmasõjast ja Vabadussõjast. Aastal 1923 käis ta õpireisil Itaalias ja Prantsusmaal ning aastal 1925 Palestiinas ja Egiptuses. Ta oli aastatel 1920–1922 Sõjaministeeriumi korteriosakonna töödejuhataja, aastatel 1926–1940 oli ta Teedeministeeriumi arhitektuuriosakonna arhitekt ning Tallinna Tehnikumi arhitektuuriajaloo ja arhitektuurivormide õppejõud.

Aastal 1941 mobiliseeriti ta reservohvitserina Punaarmeesse. Ta viibis Leningradis, töötas metsatöödel; aastal 1943 viibis ta Permi oblastis Kaama laevatehase ehitusjärelevalves.

Aastatel 1944–1950 oli ta Tallinnas Arhitektuuri Valitsuse muinsuskaitseosakonna arhitekt ja juhataja; aastatel 1944–1950 oli ta ka ERKI õppejõud (olles aastast 1947 dotsent. Ta oli aastast 1944 Eesti Arhitektide Liidu liige.


Haiyan (taifuun)

Haiyan (Filipiinidel ka Yolanda) oli taifuun Kagu-Aasias 2013. aasta novembris. See oli üks tugevamaid registreeritud taifuune maailma ajaloos.

Tuulepuhangud tõusid kohati üle 100 m/s ja tormilaine suurus ulatus üle 5 meetri. Hukkunute arv Filipiinidel on ligi 10 000.


Sapockin

Sapockin (transkribeerituna Sapotskin) on alev Valgevenes Hrodna oblastis Hrodna rajoonis. Alev on Sapockini külanõukogu halduskeskuseks. Asula nimi on poola keeles Sopoćkinie, leedu keeles Sapackinė.

Sapockini valitsev tööstusharu on metsandus. Alev on kohaliku poolakate kogukonna keskuseks, erandlikuna terve Valgevene peale on seal kakskeelsed tänavasildid (valgevene keeles ja poola keeles), samuti asub seal Poola saatkond. Sapockinis on keskkool ja laste muusikakool. Alevis asuvad ka kultuurimaja ja kaks raamatukogu.

Vaatamisväärsusteks on Tealini eeslinnas asuv katoliku kirik XVIII sajandist samuti ka mitmed kohalikul surnuaial asuvad kabelid. Asula piirides on ka vana X–XI sajandil püstitatud kurgaan. Lisaks on alevis Sapockini botaanilise kaitseala keskus.


Kursi II maailmasõja matmispaik

Kursi II maailmasõja matmispaik paikneb Kursi kalmistu lääneosas, kuid ei moodusta omaette kalmistut. Matmispaik asub Kursi kihelkonnas Tartumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Kursi külas Põltsamaa vallas Jõgeva maakonnas.

Kalmistuosale on mälestustahvlite järgi maetud 15 inimest. Sinna püstitati aprillis 1945 dolomiidist obelisk, mis 1977. aastal asendati graniitrahnudest tehtud skulptuurirühmaga (kujur Elmar Rebane).

Kursi II maailmasõja matmispaik tunnistati 1977. aastal kultuurimälestiseks.


Sviack

Sviack (valgevene Свяцк, transkribeerituna Svjatsk) on küla Valgevenes Hrodna oblastis Hrodna rajoonis Sapockini külanõukogus. Poola keeles on asula nimi Świack, vanasti ka Świąck. Aastal 2010 elas seal 32 inimest.

Külas asub kohalik raamatukogu. Vaatamisväärsusteks on endise Sviacki mõisa peahoone koos ülejäänud mõisakompleksiga, lisaks ka XIX sajandi lõpus – XX sajandi alguses ehitatud Valgevenes ainulaadne uusgooti stiilis kabel.


Sviacki mõis

Sviacki mõis ehk Svjatski mõis (valgevene keeles Двор Свяцк) on endine mõis Valgevenes Hrodna oblastis Hrodna rajoonis Sapockini külanõukogus Sviacki asulas.

Sviacki mõis sai alguse sai alguse XVI sajandi alguses Hrodna maakonnale kuulunud mõisana. XVI sajandi keskel asus seal kaks samanimelist mõisa, üks neist kuulus Wołłowiczitele. XVIII sajandi teisel poolel ostsid Wołłowiczid teise mõisa ära ja ühendasid need valdused, ühtlasi rajasid nad sinna uhke mõisakompleksi.

Projekti autor oli itaalia arhitekt Giuseppe de Sacco. Peahoone on hea näide varajase klassitsismi ja hilise baroki vahelisest üleminekust. Mõisakompleksi juurde kuulusid veel kaks tiibhoonet, 12 hektarit suur park, rahula, kuhu hiljem ehitati kabel. Tiibhoonetest oli ühes maneež, teist kasutati eluruumidena.

XIX sajandi teisel poolel läks Sviack üle Gurskite valdusse, ühtlasi ehitati kompleks kaasaegsemaks. Aastast 1921 jagunes mõis taas kaheks osaks, üks neist kuulus Humińscytele. Peahoone ostis Poola riik, rajades sinna narkomaanide rehabilitatsioonikeskuse. Aastal 1938 ehitati hoone sanatooriumiks ümber. Sanatoorium tegutses hoones XXI sajandini.

Park pärineb XVIII sajandist, ka seda muudeti XIX sajandi alguses. Pargi keskmeks on peahoone ja selle esine parter. Park asub kahel künkal, seda liigendavad veekogud.


Einojuhani Rautavaara

Einojuhani Rautavaara (9. oktoober 1928 Helsingi – 27. juuli 2016 Helsingi) oli soome helilooja.

Tema isa oli kuulus ooperilaulja ning üks Soome Rahvusooperi asutajaid Eino Rautavaara (1876–1939).

1948–1952 õppis ta Sibeliuse Akadeemias, hiljem stažeeris Šveitsis ja Saksamaal. 1966–1990 oli ta Sibeliuse Akadeemia õppejõud, alates 1976. aastast professor.

Tema varasest loomingust on tuntuim teos "Cantus Arcticus" (1972), mida on tihti nimetatud kontserdiks lindudele koos orkestriga, kuna selles on kasutatud linnulaulusalvestisi.

Tema kaheksast sümfooniast on kõige populaarsem seitsmes (1994) pealkirjaga "Valguse ingel", mille salvestis nomineeriti Grammy auhinnale.

Rautavaara kirjutas ka kontserte klaverile, viiulile, vioolale, flöödile, orelile, kontrabassile, harfile ja klarnetile, samuti hulgaliselt kammer- ja koorilaule ning oopereid.


Mati Gilden

Mati Gilden (7. jaanuar 1942 Tallinn – 29. juuli 2014 Tallinn) oli eesti jalgpallur.

Gilden hakkas spordiga tegelema juba 1940. aastate lõpus. Tema põhiala oli jalgpall, kus tema treener oli kõigepealt Ülo Ollis ja seejärel Hans-Davis Viirmaa. Ta lõpetas 1960. aastal kutsekooli.

Gilden mängis aastatel 1960–1962 Tallinna Kalevi ning 1963–1968 Tallinna Dünamo meeskonnas. Ta tuli 1971. aastal Tallinna Tempo koosseisus Eesti NSV meistriks ning kuulus ründajana 1962–1974 Eesti NSV koondisse.

Gilden mängis aastatel 1960–1961 Tallinna Kalevi koosseisus NSV Liidu kõrgliigas kokku 36 mängu. Ta lõpetas jalgpallurikarjääri 29-aastaselt vigastuste tõttu.


Kuldīga kihelkond

Kuldīga kihelkond (saksa keeles Kirchspiel Goldingen) oli haldusüksus Kuramaa kubermangus Kuldīga kreisis.


Skidziel

Skidziel (valgevene Скі́дзель, transkribeerituna Skidzel) on linn Valgevenes Hrodna oblastis Hrodna rajoonis. Linn on Skidzieli külanõukogu halduskeskuseks. Leedu keeles Skidlius, poola keeles Skidel. Asub Hrodna ja Masty vahelise raudtee ääres.

Asula nimi pärineb ilmselt jatvingi keelest ja tähendab väikest kilpi.

Linna piirides on kolm keskkooli, muusikakool ja spordikool. Linnas on ka kaks kultuurimaja ja kolm raamatukogu.

Vaatamisväärsusteks on raudteejaam XX sajandi algusest, juutide kvartal (XX sajandi algus), katoliku kirik aastast 1870 ja aastal 1863 valminud õigeusu kirik. Skidzieli linnas asub ka XIX sajandil rajatud mõisakompleks (park, väravad, majandushooned). Linna on ehitatud uued katoliku ning õigeusu kirikud, samuti asub Skidzielis luuletaja Michaś Vasiloki muuseum.

Tööstusettevõtetest on Skidzielis toiduainetetööstus, toodetakse ka ehitusmaterjale. Valmistatakse leiba, sidrunhapet ja suhkrut.


Salduse kihelkond

Salduse kihelkond (saksa keeles Kirchspiel Frauenburg) oli haldusüksus Kuramaa kubermangus Kuldīga kreisis.


Pryvałki

Pryvałki, vanasti ka Pryvałka (valgevene keeles Прывалкі, transkribeerituna Prõvalki, poola keeles Przewałka, leedu keeles Pervalkas) on küla (endine linn) Valgevenes Hrodna oblastis Hrodna rajoonis Hoža külanõukogus. Küla asub Nemunase kaldal.

Asulas on põhikool. Vaatamisväärsuseks on puidust katoliku kirik (1918-1919).


Bremeni peapiiskopkond

Bremeni peapiiskopkond (ka Hamburg-Bremeni peapiiskopkond, saksa Erzbistum Bremen, mitte segi ajada tänapäevase Hamburgi peapiiskopkonnaga, mis asutati aastal 1994) oli ajalooline katoliiklik piiskopkond (787–1566/1648) ja moodustas Saksa-Rooma riigis aastatel 1180–1648 kirikliku riigi (teiste nimede all aastani 1823), nimega vürstlik Bremeni peapiiskopkond (saksa Erzstift Bremen). Vürstlik peapiiskopkond koosnes umbes kolmandikust kirikliku piiskopkonna territooriumist. Bremeni linn ei olnud de facto aastast 1186 ja de jure aastast 1646 vürstliku peapiiskopkonna osa, kuid kuulus kiriklikku peapiiskopkonda. Enamus vürstlikust peapiiskopkonnast asus Bremeni linnast põhja pool paikneval alal, Weseri ja Elbe jõe vahel. Veelgi enam ajab segadusse asjaolu, et mõned vürstliku peapiiskopkonna osad kuulusid usulises mõttes naabruses paiknevasse Verdeni piiskopkonda, moodustades 10% selle piiskopkonna territooriumist.

Ka Verdenil endal oli topeltidentiteet – kui kiriklik Verdeni piiskopkond (saksa Bistum Verden) ja kui vürstlik Verdeni piiskopkond (saksa Hochstift Verden). Kumbki vürstlik piiskopkond omas keiserliku osariigi (saksa Reichsstand, mitmus: Reichsstände) seisust, kumbki oli esindatud Saksa-Rooma riigi Riigipäeval (saksa Reichstag). Aastast 1500 kuulus vürstlik Bremeni peapiiskopkond Saksi ringkonda (hiljem Alam-Saksi ringkonda; saksa Sächsischer, või hiljem Niedersächsischer Kreis), mis oli keisririigi halduse allstruktuur. Teisest küljest Verdeni vürstlik piiskopkond kuulus Alam-Reini-Vestfaali ringkonda (saksa Niederrheinisch-Westfälischer Kreis, kõnekeelselt Vestfaali ringkond) ja saatis oma esindaja Riigipäevale. Isegi kui kahte vürstlikku piiskopkonda valitseti personaalunioonis, siis, et säilitada kaks kohta Riigipäeval, ei ühendatud neid ametlikult reaaluniooni. Sama tehti ka ühiselt valitsetud Bremeni ja Verdeni hertsogkondade (saksa kõnekeeles Herzogtümer Bremen und Verden, kuid ametlikult Herzogtum Bremen und Fürstentum Verden) puhul, mis tekkisid aastal 1648 kahest ilmalikustatud vürstlikust piiskopkonnast.


Aziory

Aziory (transkribeerituna Azjorõ, valgevene keeles Азёры, poola keeles Jeziory, leedu keeles Ežeronys) on agrolinnake (endine alev) Valgevenes Hrodna oblastis Hrodna rajoonis, Aziory külanõukogu halduskeskus. Asula asub Biełaje järve kaldal.

Asulas on tegeletakse metsandusega. Aziorys on keskkool ja internaatkool, tegutseb kultuurimaja. Vaatamisväärsusteks on katoliku kirik ja õigeusu kirik (1866). Aziorys asub ka vana kiviaja inimeste peatumiskoht, lisaks on seal veel vana kurgaan.


Pöial-Liisi

"Pöial-Liisi" (taani keeles Tommelise) on Hans Christian Anderseni kunstmuinasjutt, mis räägib samanimelise tegelase seiklustest.

Muinasjutt avaldati 1835. aastal.


Treski tsässon

Treski tsässon on tsässon Setumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Treski külas (varemalt Väike-Treski külas) Setomaa vallas.

Tsässon on pühitsetud Ristija Johannesele, kelle sündimise püha tähistatakse siin 7. juulil (Juliuse ehk vana kalendri järgi 24. juunil).

Tsässon on tõenäoliselt ehitatud 1758. aastal ning see on põhjalikult ümber ehitatud 1988. aastal.


Liidia Elken

Liidia Elken (14. oktoober 1924 Kudina vald – 25. juuli 2014) oli eesti metallikunstnik.

Ta õppis aastatel 1933–1938 Maarja-Magdaleena algkoolis, 1938–1939 Avinurme algkoolis ja 1941–1946 Rakvere Kergetööstuse Tehnikumis. 1946. aastal astus Tallinna Riiklikku Tarbekunsti Instituuti, kus õppis metallehistööd, ja lõpetas 1952. aastal Eesti Riikliku Kunstiinstituudi.

Seejärel töötas üle 55 aasta Tallinna Juveelitehases, sealhulgas aastatel 1967–1970 oli tehase peakunstnik.


Zbigniew Bródka

Zbigniew Marcin Bródka (sündinud 8. oktoobril 1984 Głownos) on Poola kiiruisutaja.

Karjääri algusaastatel võistles Bròdka lühirajauisutamises, kuid polnud seal edukas. Olümpiadebüüdi tegi ta Vancouveri olümpiamängudel 1500 meetri distantsil ja saavutas 27. koha. Esimese medali võitis Bròdka 2013. aasta maailmameistrivõistlustelt, tulles Poola meeskonna koosseisus meeskondliku jälitussõidu pronksmedalile. 2014. aasta taliolümpiamängudelt pälvis ta kuldmedali 1500 meetri distantsilt ja pronksmedali meeskondlikus jälitussõidus.


Harilik äiatar

Harilik äiatar ehk äiatar (Knautia arvensis) on taimeliik äiatari perekonnast.

Äiatar on Eestis tavaline niitudel kasvav taim. Ta õitseb peamiselt juulis.


Säpina tsässon

Säpina tsässon on tsässon Setumaal, Säpina külas Setomaa vallas. Kuna naabruses olev Matsuri küla on suurem, on seda vahel nimetatud ka Matsuri tsässonaks.

Tsässon on pühitsetud Nahtsile (Anastassia Vanemale), kelle püha tähistatakse siin 11. novembril (Juliuse ehk vana kalendri järgi 29. oktoobril).

Aastatel 2004–2005 viidi tsässona vanuse määramiseks läbi dendrokronoloogiline mõõtmine, mille tulemusena leiti, et tsässon on tõenäoliselt ehitatud 1711. aastal.


Ventspilsi kihelkond

Ventspilsi kihelkond (saksa keeles Kirchspiel Wendau) oli haldusüksus Kuramaa kubermangus Ventspilsi kreisis.


Viļaka mõis

Viļaka mõis (läti keeles Viļakas muiža või Marienhauzenes muiža, saksa keeles Marienhaus) on endine mõis Lätis Viļaka piirkonnas Viļakas.

Viļaka mõis sai alguse aastal 1713, tekkides Viļaka piiskopilinnuse asemele. Algul kuulus mõis Hülsenitele, sellele kuulusid valdused ka Balvi ja Baltinava all.

Peale Põhjasõda oli Viļaka riigimõis. Katariina II andis mõisa oma nõunikule Ivan Jelaginile, aastal 1794 läks see aga Buturlinskitele. Aastal 1806 said mõisa omanikeks Gorožinskid. Aja jooksul eraldati Viļaka mõisast mitmed mõisad, teiste seas ka Balvi mõis, Ruskulova mõis, Šķilbēni mõis. Aastal 1824 said mõisa omanikeks Lippe-Lipskid ja nende kätte jäi mõis kuni võõrandamiseni aastal 1920.

Mõisakompleksist olid aastaks 1918 alles peahoone, mõisavalitseja maja ja mõned tootmishooned. Mõisasüda anti Viļaka koolile, mille hoone valmis peahoone asemele aastal 1931.


Piltene kihelkond

Piltene kihelkond (saksa keeles Kirchspiel Wendau) oli haldusüksus Kuramaa kubermangus Ventspilsi kreisis.


Hrodna rajoon

Hrodna rajoon (ka Grodna rajoon) on 2. järgu haldusüksus (rajoon) Hrodna oblastis Valgevenes. Halduskeskus on Hrodna linn, mis ametlikult rajooni koosseisu ei kuulu. Lisaks asuvad rajoonis veel Skidzieli linn ja Sapockini alev. Teised tähtsamad asulad rajoonis on Adelsk, Indura ja Aziory, märkimisväärsed asulad on veel Sviack ja endine Pryvałki linn.

Rajooni pindala on 2594 km². 2009. aasta seisuga elas seal 54 525 inimest. Rajoon piirneb läänes Poola ja põhjas Leeduga.

Rajooni suurim jõgi on Nemunas. Teised tähtsamad jõed on selle lisajõed Kotra, Czarna Hańcza ja Svisłači jõgi. Rajooni territooriumil asub osaliselt Nemunase jõge Wisla basseiniga ühendav Augustowi kanal. Suurimad järved on Biełaje, Rybnica, Kavienia ja Šlamy.

Rajoon asub osalt Neemeni madalikul, osalt aga Hrodna kõrgustikul. Kõrgused on valdavalt 100–170 meetrit üle merepinna, kõrgeim koht asub Kapcioŭka küla lähistel (247 m).

2009. aasta seisuga olid elanikest 55,98% valgevenelased, 7,78% venelased, 33,6% poolakad, 1,26% ukrainlased ja 1,38% oli teistest rahvustest. 51,21% elanike emakeeleks oli valgevene keel, 38,53% elanike emakeeleks oli vene keel. Koduse keelena kõneles valgevene keelt 27,58% elanikke, vene keelt aga 54,77%.


Dundaga kihelkond

Dundaga kihelkond (saksa keeles Kirchspiel Dondangen) oli haldusüksus Kuramaa kubermangus Ventspilsi kreisis.


Alvinellidae

Alvinellidae on hulkharjasusside sugukond seltsist Terebellida, kes elutseb Vaikses ookeanis hüdrotermaalsetel allikatel.

1980. aastal kirjeldasid prantsuse zooloogid Daniel Desbruyères ja Lucien Laubier uue liigi Alvinella pompejana, uue perekonna Alvinella (ainsa liigiga) ja uue alamsugukonna Alvinellinae (ainsa perekonnaga). Uus loomarühm avastati aasta varem (1979) 2600 meetri sügavusel ameerika süvamereekspeditsiooni käigus hüdrotermaalsetele allikatele Galápagose saarte piirkonnas allveesukelaparaadiga Alvin. Nimekuju Alvinella tuletati sukelaparaadi nime järgi. Aastal 1986 alamsugukond Alvinellinae kaotas aktsepti ja ta asendati sugukonnaga Alvinellidae.

Alvinellidae esindajad taluvad märkimisväärselt kuumust. Näiteks pompeiuss (Alvinella pompejana) arvatakse olevat üks kõige enam soojust taluvam keeruline organism Maal. Uurimused on näidanud, et mitokondrid hakkavad purunema temperatuuril 50–55 °C. See suurus ilmselt ongi eukarüootide kuumataluvuse ülempiir.

Alvinellidae isendite suurus varieerub vahemikus 15–100 millimeetrit.

Erinevalt teistest hüdrotermaalsetel allikatel elunevatest polüheedidest, omavad Alvinellidae esindajad seedetrakti.

Termoisolatsiooni funktsiooni täidavad neil seljal elutsevad sümbiontidest termofiilid.


Elmar Laisk

Elmar Laisk (14. juuni 1907 Saadjärve vald, Tartumaa – 14. aprill 1988 Sydney, Austraalia) oli eesti füüsik.


Tukumsi kihelkond

Tukumsi kihelkond (saksa keeles Kirchspiel Tukkum) oli haldusüksus Kuramaa kubermangus Tukumsi kreisis.


Sonda–Aseri raudteelõik

Sonda–Aseri raudteelõik oli 12,8 km pikkune laiarööpmeline tööstusraudtee Sonda raudteejaamast Aserisse.

Raudtee rajati 1900. aastate algul seoses oluliselt kasvanud tööstuse arenguga, millest märkimisväärseim oli Aseri Tsemendivabriku ehitamine aastail 1899–1905.

Raudtee algusaastatel olid Sonda ja Aseri vahel käigus ka reisirongid.

Raudteeharu põhiroll oli tsemenditehase toodangu väljavedu suurele raudteele (Tallinna–Narva raudtee), et kaup edasi viia.

Kaubaveod raudteel seiskusid 1997. aastal seoses raudtee remondiga. Kasutult seisnud metsavaheline raudtee langes aga kiiresti metallivaraste rüüste objektiks. Aastaks 2000 oli Sonda–Aseri vahelisel lõigul üles kistud ligikaudu 2 km raudteerööpaid.

2000. aastate alguses demonteeriti vana raudtee lõplikult. Seoses Aseri sadama arendusega kavatseti rajada vanale tammile uus tee, kuid sellest loobuti.


Manteuffeli kabel

Manteuffeli kabel on hävinenud matmispaik Kursi kihelkonnas, tänapäevase haldusjaotuse järgi Kursi külas Põltsamaa vallas. Kabel asus Kursi kirikuaias vastu Kursi Maarja kiriku edelapoolset seina.

Kabeli rajas Puurmani mõisa tollane omanik Gotthard Johann von Manteuffel (1690–1763) tõenäoliselt ajavahemikul 1756–1763, sest 1756. aastal sai ta Puurmani mõisa omanikuks ning 1763. aastal ta suri. Arvatavasti oli kabeli rajamise eeskuju Ficki kabeli püstitamine Põltsamaa uue Niguliste kiriku külge.

Sinna on teadaolevalt maetud Manteuffel ise, arvatavasti ka tema abikaasa, kuid teisi maetud inimesi ei ole teada. Arvatavasti pole kabelisse pärast 1772. aastat enam maetud, kui Venemaal hakkasid kehtima kirikutesse ja nende ümbrusesse matmise piirangud.

Kiviseintega kabeli alumisel korrusel oli võlvlaega hauakamber, kuhu sai siseneda läbi võlvis oleva luugi. Kirikust viis uks kabelisse. Manteuffeli kabel maapealne osa lammutati ja uks kirikusse suleti kiriku ümberehitamisel 1871–1872. aastal. Pole teada, kas kabelis olnud säilmed viidi ära või jäid need kabeli maa-alusesse ossa.


Sõru kabeliaed

Sõru kabeliaed on Hiiumaal Pärna külas Sõru sadama läheduses asuv kultuurimälestis. Sõru kabel ise oli Emmaste kihelkonna tekkimise ajaks (1866) tarvitamiskõlbmatuks muutunud Emmaste kiriku eelkäija.

Kabeliaed tunnistati kultuurimälestiseks kultuuriministri 24.03.1999 määrusega. Kabeliaia territoorium on tasandatud ja korrastatud, säilinud on ainult üks hauaplaat. Kabeliaia täpne ulatus ei ole selge.


Norbert Lammert

Norbert Lammert (sündinud 16. novembril 1948 Bochumis) on Saksa poliitik (CDU). Alates 2005. aastast on ta Saksamaa Bundestagi president. 2002. aastast oli ta Bundestagi asepresident ning 1989–1998 parlamentaarne riigisekretär (Eestis võrreldav kantsleri funktsiooniga ministeeriumis).


Elisabeth Charlotte Motschmann

Elisabeth Charlotte Motschmann, sündinud Baronesse von Düsterlohe (13. oktoobril 1952 Lübeckis) on Saksamaa Kristlik-Demokraatliku Liidu (CDU) poliitik.


Pakitu

Pakitu (ka Pakito) oli küla Kadrina kihelkonnas. Tänapäeval on endise küla maad Kadrina valla Leikude küla territooriumil nagu ka endise Sorgi küla maad.

1945–1954 eksisteeris ka Pakitu-Sorgi külanõukogu, mis liideti Kadrina külanõukoguga.


Kotra

Kotra on jõgi Leedus ning Valgevenes, Nemunase parempoolne lisajõgi. Valgevene keeles on jõe nimi Котра, vene keeles Котра (Kotra), leedu keeles aga Katra.

Jõe pikkus on 109 km ja valgla on 2060 km². Jõe langus on 63 m ja lang on 0.2 m/km.

Kotra algab Leedust Alytuse maakonnast, voolates algul soode ja metsade vahel. Jõel on seal bifurkatsioon, väiksem haru voolab Ūla jõkke, suurem haru aga Valgevenemaale. Jõe hargnemine leidis aset XIX sajandil.

Valgevene territooriumil läbib Kotra Hrodna rajooni Hrodna oblastis. Seal suubub temasse paremalt ka Pyranka. Suurim asula selle jõe kaldal (Skidzieli linn) asub Valgevenes.


Rohuküla raudteejaam

Rohuküla raudteejaam oli raudteejaam Lääne maakonnas Haapsalu linnas Rohukülas, ligi 8 km kaugusel Haapsalu raudteejaamast.

Raudteejaam rajati seoses laiarööpmelise Keila–Haapsalu raudtee pikendamisega Vene Keisririigi Rohuküla sõjasadamasse (osa Tallinna mereväebaasist).


David Katoatau

David Katoatau (sündinud 17. juulil 1984 Nonoutis) on Kiribati tõstja. Ta on esimene Kiribati sportlane, kes on võitnud Rahvaste Ühenduse mängudel medali.


Tyler Oakley

Matthew Tyler Oakley (sündinud 22. märtsil 1989) on ameeriklasest YouTube'i sisulooja ning LGBT noorte eest võitleja, keskendudes geipoliitikale ja popkultuurile.

Oakley hakkas videoid tegema 2007. aastal. Tema esimene video on 2019. aasta seisuga kogunud üle poole miljoni vaatamise YouTube'is. Oma esimese video laadis ta üles esimesel aastal Michigani riiklikus ülikoolis õppides. 2015. aasta aprilli seisuga oli ta kahe kanali (Tyler Oakley ja extratyler) peale kokku teinud üle 380 video, kogunud üle 396 miljoni vaatamise ning 7,3 miljoni tellija. Ta on ühiskanali 5AwesomeGays endine liige, kus ta rohkem kui kolm aastat igareedeseid videoid üles laadis. Teda nimetatakse üheks mõjuvõimsaimaks YouTube'i sisuloojaks. Ta esines 2014. aasta dokumentaalsarja "Frontline" uurivas reportaažis "Generation Like".

Veebisait SocialBlade, mis koostab YouTube'i ja Instagrami kontode reitinguid, asetas Oakley YouTube'i kanali 2014. aasta novembri seisuga A-tasemele. Ta oli samal ajal tellijate järjestuses 87. kohal, videote vaatamise järjestuse 844. kohal ja SocialBlade'i edetabelis 242. kohal.


Endoteel

Endoteeliks (ladina keeles endothelium) nimetatakse paljude selgroogsete loomade vere- ja lümfisoonte sisekesta ning südame sisepinda katvat ühekihilist endoteelirakkudest koosnevat lameepiteelikihti.

Endoteel katab arterite ja veenide seinu nii ajus, nahal, kopsudes, südames kui ka lihastes.

Endoteel, koos sidekoelise basaalmembraaniga, on tuvastatud ka kapillaarides. Silmade sarvkesta üks kihtidest on epithelium posterius corneae.

Endoteeli ülesanneteks on angiogeneesi ja immuunsuse regulatsioon ning normaalse vere voolavuse tagamine.

Endoteelirakud kontrollivad soonte toonust ja reguleerivad vere ringlust – sünteesides ja vabastades kokkutõmbeid ja relaksatsiooni modulleerivaid aineid nagu lämmastikoksiid, arahhidoonhappe metaboliidid, mitmed peptiidid (endoteliin, urotensiin, adrenomedulliin jt), adenosiin, reaktiivsed hapniku osakesed jne.

Endoteel on esmane mehaaniline barjäär ja osaleb aktiivselt, olenevalt soone tüübist, metabolismis ja katabolismis. Endoteelirakud metaboliseerivad lipoproteiine jm.

Endoteelirakud sünteesivad kõiki aluskile (basal lamina) koostisse kuuluvaid valkusid ja tähtsamaid ensüüme.

Leukotsüütide interaktsioonid epiteelikihiga võivad olla nii normaalsed kui ka ebanormaalsed füsioloogilised interaktsioonid. Normaalne endoteel takistab leukotsüütide (ka trombotsüütide ja monotsüütide) kinnitumist endoteelirakkudele. Interaktsioonid – kas ringlus, kuhjumine ja/või väljumine ringlusest ja sisenemine lähedal olevatesse kudedesse – püüavad tagada immuunvastuse nii haavade kui ka akuutse ja kroonilise põletiku korral. Endoteelirakud komplekteerivad ka tsütokiine.


Niidu-võrkliblikas

Niidu-võrkliblikas (Melitaea athalia) on koerlibliklaste (Nymphalidae) sugukonda kuuluv liblikas. Teda on leitud Lääne-Euroopast kuni Jaapanini. Kuulub Saksamaal ja Inglismaal ohustatud liikide hulka.


Łasosna

Łasosna või Lasosna on jõgi Poolas ja Valgevenes, Nemunase vasakpoolne lisajõgi. Valgevene keeles on jõe nimi Ласосна, ka Ласасянка (Łasasianka, transkribeerituna Lasasjanka), poola keeles aga Łosośna.

Jõe pikkus on 46 km ja valgla on 4680 km². Jõe lang on 1,1 m/km.

Łasosna algab Poolast, jõe pikkus Poola territooriumil on 23,9 kilomeetrit. Edasi voolab jõgi läbi Hrodna oblasti Hrodna rajooni. Seal suubub temasse ka Kamenka jõgi. Suurim asula selle jõe kaldal on Valgevenes jõe suudmes asuv Hrodna linn.


Koknese vürstiriik

Koknese vürstiriik oli 13. sajandi alguses eksisteerinud vürstiriik keskusega Koknese linnuses tänapäeva Lätis.

Tõenäoliselt Polotski vürstiriigist vasallsõltuvuses olnud suhteliselt väike (umbes 20 × 50 km suurune) ja mitte väga tiheda asustusega vürstiriik asus Daugava jõe paremal kaldal Riiast u 100 km ülesvoolu. Ta piirnes läänes Väina liivlaste ja lõunas seelide asualaga, põhjas ja idas Jersika vürstiriigiga. Koknese ülemklass, kus domineeriva osa moodustasid venelased, oli õigeusklik ja vürstiriigis asus ka üks varasemaid kirikuid Baltimaadel. Lihtrahvas, peamiselt latgalid ja seelid, ilmselt veel ristiusustatud ei olnud. Samas on avaldatud arvamust, et venelaste (Henriku Liivimaa kroonikas rutheni) all võidi tol ajal etnilise grupi asemel mõelda üldiselt kõiki õigeusklikke.

Koknese vürstiriigi rajamise aeg pole teada, seda on esmamainitud Henriku Liivimaa kroonikas seoses 1205. aasta sündmustega, mil Väina liivlaste vastasel sõjakäigul olnud Riia piiskopi Alberti ristisõdijad hävitasid Koknese naabruses asunud Aizkraukle linnuse ja Koknese valitseja Vjatško sõitis nende juurde ning sõlmis rahu. 1207. aastal käis Vjatško Riias ja leppis Albertiga kokku, et piiskop abistab teda leedulaste kallaletungide tõrjumisel ja vürst annab talle vastutasuks poole oma valdustest ja Koknese linnusest. Täitma seda lepet siiski kohe ei hakatud.

Kuna Vjatško olevat Lielvārde foogti Danieli inimesi tülitanud, siis hõivas too oma kaaskonnaga 1208. aastal üllatusrünnakuga Koknese linnuse, vangistas vürsti ja röövis ta vara. Toimunust kuulnud Albert käskis Vjatško vabastada ja vara tagastada, kutsus ta Riiga ja andis hüvitiseks kalleid kinke. Samas saatis ta vastavalt varasemale kokkuleppele Koknesesse 20 sakslasest sõjameest ja müürseppa sealset linnust leedulaste vastu kindlustama. Kui Vjatško Riias viibides teada sai, et ristisõdijad on Liivimaalt lahkumas, andis ta peagi käsu tema juures viibinud sakslaste tapmiseks ja palus Polotski vürsti Vladimirit, et see ristisõdijate äraolekut kasutades Riia vallutaks. Koknese sakslastest pääses aga kolm põgenema, kes viisid sõna juhtunust Daugavgrīvasse, kus piiskop koos ristisõdijatega alles lahkumiseks soodsat tuult oli ootamas. Nüüd kogus Albert sõjaks valmistudes kokku väe ristisõdijatest ja teistest Liivimaa sakslastest ning liivlastest. Sellest teada saanud Koknese venelastest ülikud otsustasid kättemaksuretke kartuses oma riigi ja Koknese linnuse maha jätta, süüdates selle põlema ja lahkudes Venemaale. Kokneses elanud latgalid ja seelid põgenesid samuti metsadesse varjule ja piirkond läks Riia piiskopi ning Mõõgavendade ordu valdusse. Kõik varasemad elanikud ilmselt siiski ei lahkunud, sest 1225. aastal mainitakse taas seal elanud venelasi, latgaleid ja seele.


Svisłači jõgi

Svisłač ehk Svislatš on jõgi Poolas ja Valgevenes, Nemunase vasakpoolne lisajõgi. Valgevene keeles on jõe nimi Свіслач, vene keeles Свислочь (Svislotš) ja poola keeles Świsłocz.

Jõe pikkus on 137 km ja valgla on 1750 km². Jõe langus on 82,2 m ja lang on 0,6 m/km.

Svisłači jõgi algab Valgevene Svisłači rajoonis Svisłači linna lähedalt. Ülemjooksul on jõesäng maaparandustöödega kraavitatud. Mõnda aega voolab Svisłač Poola-Valgevene piiril, seal suubub temasse paremalt Bierastavičanka. Kui Svisłač taas Valgevene territooriumile jõuab ja Bierastavica rajooni läbib, järgneb lõik, kus jõe säng on 30,6 kilomeetri ulatuses maaparandustöödega õgvendatud. Sellel lõigul suubuvad Svisłačisse vasakult Nietupa ja Indurka. Alamjooksul suubub Svisłačisse vasakult veel Łašanka, jõgi läbib seal Hrodna rajooni.

Valgevene territooriumil läbib Svisłač Hrodna oblasti. Suuremad asulad jõe kaldal on Svisłači linn jõe ülemjooksul ja Svisłači asula jõe suudmes.


Czarna Hańcza

Czarna Hańcza on jõgi Poolas ja Valgevenes, Nemunase vasakpoolne lisajõgi. Valgevene keeles on jõe nimi Чорная Ганча (Čornaja Hanča, transkribeerituna Tšornaja Gantša), leedu keeles aga Juodoji Ančia. Jõe nimetus pärineb ilmselt jatvingi keelest.

Jõe pikkus on 145 km ja valgla on 1916 km². Jõe langus on 174 m ja lang on 1,2 m/km.

Czarna Hańcza jõgi algab Poolast Balti moreenikõrgustike vööndist, läbides ülemjooksul Hańcza ja Wigry järve. Seejärel läbib jõgi Augustowi ürgmetsa. Keskjooksul ja alamjooksul on Czarna Hańcza sängi kasutatud Augustowi kanali rajamisel. Poola territooriumil on jõe pikkus 110 kilomeetrit, Valgevene territooriumil 35 kilomeetrit, aga suuremad lisajõed suubuvad Czarna Hańcza jõkke just seal.

Valgevene territooriumil läbib Czarna Hańcza jõgi Hrodna oblasti Hrodna rajooni, suubudes Nemunase jõkke Leedu piiri ääres. Suuremaks asulaks jõe kaldal on Suwałki linn jõe ülemjooksul.


Barsbütteli vald

Barsbütteli vald on vald Saksamaal Schleswig-Holsteini liidumaal Stormarni kreisis Hamburgist idas.

Esmamainitud 1228. aastal.


Katson sineen taivaan

"Katson sineen taivaan" on Katri Helena esitatud laul. See on ka tema samanimelisel albumil. Muusika autor on Matti Siitonen ja sõnad on kirjutanud Vexi Salmi.

See laul esindas Soomet 1979. aasta Eurovisiooni lauluvõistlusel ja sai seal 14. koha, saades kokku 38 punkti.

Tolle aja Soome ajakirjanduses võrreldi seda lugu paar aastat varem Eurovisiooni lauluvõistluse võitnud looga "L'oiseau et l'enfant", mille Katri Helena oli plaadistanud soome keeles täpse tõlkenimega "Lintu ja lapsi" ("Lind ja laps"). Teisest küljest kuuldus selles "tavalist soomepärast sentimentaalsust" ja "soomemeelset lõpupaisutust". Religioossusele ja hümnilikkusele viidati ka laulu palvetamist meenutavates sõnades. Kristliku sümboolika kõrval on laulus ka isamaalikke assotsiatsioone siniste värvidega.


Verden (riik)

Verdeni ajalooline territoorium kujunes frankide Verdeni piiskopkonna monarhidest tänapäeva Kesk- ja Kirde-Alam-Saksimaa alal ja eksisteeris sellisena aastani 1648. Piiskoppide kui ilmalike isandate hallatud territoorium ei kattunud piiskopkonnaga, kuid asus selle piirides ja hõlmas umbes neljandiku piiskopkonna alast. Territoorium oli sel ajal Stift Verden või Hochstift Verden, laias laastus vürstlik Verdeni piiskopkond. Seda territooriumi kirjeldatakse kohalikes allikates tänapäeval ebaõigesti Bistum Verden ("Verdeni piiskopkond") ja aastal 1648 sai see tiitli Verdeni vürstkond, mõnikord viidatud ka kui Verdeni hertsogkond.


Elektroülitundlikkus

Elektritundlikkuseks ehk elektriallergiaks ehk elektromagnetiliseks ülitundlikkuseks (inglise k electromagnetic hypersensitivity; lüh EHS) nimetatakse osadel inimestel esinevat kompleksset sündroomi, mida põhjustavad kokkupuuted ja viibimine elektromagnetilist kiirgust kiirgavate seadmete (allikad) lähedal.

Tänapäeval ei ole see laialt tunnustatud ega aktsepteeritud sündroom ega meditsiiniline diagnoos. Paljud arstid ei pruugi osata kirjeldatud sündroomiga inimesi diagnoosida ja ravida, mõni arst võib nende sümptomite põhjal hüpohondriat kahtlustada.

Elektritundlikkuse mehhanisme ei osata tänapäeval kirjeldada, kuna sündroomi arvatakse esinevat väiksel osal (kuni 5%) inimestel. Ei osata püstitada ka õigeid uuringukriteeriume, kuna osadel patsientidel esinevad sümptomid just tugevama elektriväljaga alast eemaldunult.

Austrias (Ärztekammer) anti värsketele uuringutele tuginevalt 3. märtsist 2012 välja juhised Austria arstidele EMF-sündroomi diagnoosiks ja teraapiaks. Nendes juhistes soovitatakse sündroomi rahvusvahelise haiguste klassifikatsiooni 10. versioonis kodeerida koodiga "Z58.4. Kiirguse toime".

Elektriülitundlikkuse sümptomid võivad olla dermatoloogilised (punetav, surisev ja põletav tunne nahal), aga ka närvinõrkusega seotud (väsimus, keskendumisraskused, peapööritus, peavalud, iiveldus, südame pekslemine, seedehäired, kumin kõrvades ja raskused magamajäämisel).

Pole selge, kas sündroomiga seostatakse ka immunoloogilist tundlikkust.


Pahkla raketibaas

Pahkla raketibaas oli Eesti NSV territooriumil paiknenud NSV Liidu õhukaitseväegede 6. üksiku punalipulise õhukaitsearmee 14. õhukaitsediviisi 94. õhutõrjebrigaadi õhutõrje raketibaas, Kohila vallas Pahkla küla lähedal.

Raketibaas rajati Pahklasse 1973. aastal ning asus umbes 195 hektari suurusel alal. Baasis oli 2. divisjonigrupi juhtkond (s/o 56178), neli juhtimiskeskust, igaühe ümber kolm stardiseadeldist nelja S–200 tüüpi seniitraketikompleksi stardipaigaga ja kahe radarijaamaga (1 ja 5. seniitraketidivisjonid ()). Pahklas oli baasi tehniline rühm ja raketihoidla, tehniline divisjon asus Raudalus.

Territooriumil asusid betoonangaarid rakettide peitmiseks, komandopunkt varjenditega, kasarmud sõduritele ja viiekorruseline elumaja ohvitseridele ja nende naistele.

Tänapäeval kuulub territoorium Kaitseliidu Rapla malevale.


Antanas Barčas

Antanas Barčas (13. juuni 1928 Paskynai, Jurbarkase vald, tänapäeval Jurbarkase rajoon – 15. september 1990 Kaunas) oli leedu näitleja.

Antanas Barčas saadeti 1951. aastal nõukogudevastases tegevuses süüdistatuna Siberisse vangilaagrisse. Vabanes ja pöördus Leedusse tagasi 1956. aastal. 1957. aastal lõpetas ta Kaunase Juozas Gruodise nimelise Konservatooriumi. Aastatel 1957–1959 oli ta Kaunase Muusikateatri näitleja, aastast 1959 Kaunase Draamateatri näitleja.

Kinos debüteeris Antanas Barčas 1965. aastal. Ühtekokku mängis ta ligi kolmekümnes filmis. Tallinnfilmi filmides mängis Antanas Barčas "Tuulises rannas" Matis Tihu rolli, "Verekivis" Johann von Uexkülli rolli ja "Ukuarus" Keldriaugu peremehe Karla rolli.


Alfred Keerd

Alfred Keerd (aastani 1935 Alfred Kerdt; 29. märts 1915 Tallinn – 29. juuli 2014) oli eesti tennisist ja treener.

Ta oli arst Alfred Keerdi poeg.

Ta lõpetas 1933. aastal Jakob Westholmi Gümnaasiumi. Aastatel 1934–1940 õppis ta Tartu Ülikooli majandusteaduskonnas (ei lõpetanud). Akadeemiliselt kuulus ta EÜS Põhjalasse.

Spordialadest harrastas ta algul suusatamist sellisel tasemel, et võitis üliõpilaste meistrivõistlused. Tema tennisistikarjäär algas 1930. aastatel, kestis aastani 1941 ja jätkus alles veteranina. Aastatel 1937–1941 oli tema treener Kristjan Lasn. Ta tuli aastatel 1930 ja 1940 (mõlemal korral paaris Kristjan Lasnaga) meespaarismängus Eesti meistriks ning 1940. aastal sai üksikmängus hõbemedali. Eesti II mängudel (1939. aastal) kuulus ta võidukasse Tallinna võistkonda.

Aastatel 1941–1945 võttis ta Saksa sõjaväkke mobiliseerituna osa Teisest maailmasõjast ja varjas end aastatel 1945–1956 metsavennana Eestis.

Aastatel 1957–2000 töötas ta Tallinna Mererajooni Laste ja Noorte Spordikoolis tennisetreenerina. Lisaks tuli ta alates 1961. aastast palju kordi Eesti NSV veteranide tennisemeistriks.


Zelvianka

Zelvianka või Zelvjanka on jõgi Valgevenes Hrodna ja Bresti oblastis, Nemunase vasakpoolne lisajõgi. Valgevene keeles on jõe nimi Зэльвянка, vene keeles samuti Зельвянка.

Jõe pikkus on 170 km ja valgla on 1940 km². Jõe lang on 0,4 m/km.

Zelvjanka jõgi algab Valgevenest Svisłači rajoonist, selle territooriumil on jõe sängi 16 kilomeetri ulatuses maaparandustöödega õgvendatud. Algul voolab jõgi ida suunas, voolates läbi Vaŭkavyski rajooni ja Bresti oblasti Pružany rajooni. Viimase territooriumil on jõel Papiernia veehoidla ja hüdroelektrijaam. Pärast seda, kui Zelviankasse suubub jõe suurim lisajõgi Ružanka, pöörab Zelvianka põhja suunas, voolates Słonimi rajooni läänepiiril ja läbides Zelva rajooni. Zelva rajoonis Zelva alevi juures on jõel Zelva paisjärv koos väikese hüdroelektrijaamaga. Zelvast allavoolu on jõesäng 28,2 kilomeetri ulatuses maaparandustöödega õgvendatud. Edasi läbib jõgi Masty rajooni, voolates selle territooriumil loodesse. Jõgi suubub Nemunase jõkke Masty linna territooriumil.

Suuremad asulad jõe kaldal on Zelva alev jõe keskjooksul ja Masty linn jõe suudmes.


Strača

Strača ehk Stratša on jõgi Valgevenes, Nerise parempoolne lisajõgi. Valgevene keeles ja vene keeles on jõe nimi Страча.

Jõe pikkus on 59 km ja valgla suurus on 1140 km². Jõe langus on 55 m ja lang on ligikaudu 1 m/km.

Strača jõgi algab Valgevene Pastavy rajooni Małyja Švakšty järvest ning läbib seejärel Miadziełi rajooni. Astravieci ja Miadziełi rajooni vahel läbib jõgi Bałduki järvistu. Jõgi suubub Nerisesse Astravieci rajooni territooriumil.

Valgevene territooriumil läbib Strača Viciebski, Minski ja Hrodna oblastit. Suuremad asulad jõe kaldal on Svisłači linn jõe ülemjooksul ja Svisłači asula jõe suudmes.

2. veebruaril 1944 toimus jõe kallastel Strača lahing Armia Krajowa ja Nõukogude Liidu eest võidelnud partisanide vahel.


Johannes Kappeli tänav

Johannes Kappeli tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Torupilli asumis. Johannes Kappeli tänav algab Tartu maanteelt ja lõpeb Jüri Vilmsi tänaval. Tänav on edela-kirdesuunaline ja ligikaudu 235 meetri pikkune.


Łoša jõgi

Łoša või Loša on jõgi Valgevenes, Ašmianka jõe vasakpoolne lisajõgi. Valgevene keeles on jõe nimi Лоша.

Jõe pikkus on 55 km ja valgla on 455 km². Jõe lang on 1,34 m/km.

Łoša jõgi algab Valgevenest Hrodna oblastist Astravieci rajoonist, voolates üksnes selle rajooni territooriumil. Suurim asula selle jõe kaldal on Astravieci linn, teine tähtsam asula jõe kaldal on Hierviaty.


Ašmianka

Ašmianka (ka Ašmjanka) on jõgi Valgevenes, Nerise vasakpoolne lisajõgi. Valgevene keeles on jõe nimi Ашмянка, vene keeles Ошмянка (Ošmjanka).

Jõe pikkus on 105 km ja valgla on 1490 km². Jõe lang on 0,8 m/km.

Ašmianka jõgi algab Valgevenest Ašmiany rajoonist Ašmiany kõrgustikult. Ülemjooksul on jõesäng 6.3 kilomeetri ulatuses maaparandustöödega kraavitatud. Ašmiany linnas voolab Ašmiankasse suurim parempoolne lisajõgi Haružanka. Edasi pöörab jõgi põhja poole ja läbib Smarhońi rajooni. Alamjooksul voolab jõgi Astravieci rajooni territooriumil, seal voolab temasse ka suurim vasakpoolne lisajõgi Łoša.

Valgevene territooriumil läbib Ašmianka Hrodna oblastit. Suurim asula jõe kaldal on Ašmiany linn.


Öölase tänav

Öölase tänav on tänav Tallinnas Pirita linnaosas Lepiku asumis.

Öölase tänav on Sompa teelt algav umbes 140 meetrit pikk lääneloode-idakirde suunaline umbtänav.

Öölase tänav sai nime 28. novembril 1997. Tänava nimi kuulub Lepiku asumi liblikateemaliste tänavanimede sarja. Tänav on saanud nime liblikaliste sugukonna öölaste järgi.

Öölase tänav on rajatud endise Lepiku küla Andrekse ja Kase talu maadele.


Madis Ojamaa

Madis Ojamaa (30. märts 1937 Tallinn – 19. august 1987 Tallinn) oli eesti näitleja ja lavastaja.

Madis Ojamaa lõpetas Tallinna Kultuurhariduskooli ja 1961. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (1.lend). 1968. aastal lõpetas ta Moskvas A. V. Lunatšarski nimelise Riikliku Teatrikunsti Instituudi (GITIS) lavastajana.

Aastatel 1961–1963 töötas ta inspitsiendina Tallinna Riiklikus Akadeemilises Draamateatris. 1969–1970 ja 1974–1975 oli ta Lydia Koidula nimelise Pärnu Draamateatri lavastaja. 1971–1973 töötas Madis Ojamaa Tallinnfilmi ja 1976. aastast Eesti Reklaamfilmi režissöörina.

Madis Ojamaa oli filmi "Verekivi" (1972) režissöör, see oli tema ainus mängufilm. Ta oli ka kontsertfilmi "Uksed" režissöör.

Ta mõtles välja tegelaskuju Elisabeth Jõhvi ja koostas tolle tekstid.


Lebiada

Lebiada on jõgi Valgevenes, Nemunase parempoolne lisajõgi. Valgevene keeles on jõe nimi Лебяда, ka Лябёдка.

Jõe pikkus on 67 km ja valgla on 791 km². Jõe lang on 0.7 m/km.

Lebiada algab Valgevenest Ščučyni rajoonist. Ülemjooksul on jõesängi mitmes kohas maaparandustööde käigus õgvendatud, kokku on seda tehtud 20.4 kilomeetri ulatuses. Ščučyni rajoonis voolab jõkke ka suurim lisajõgi Žałudzianka. Alamjooksul läbib Lebiada Masty rajooni, jäädes kõikjal Hrodna oblasti piiridesse.


Koknese muinaslinnus

Koknese muinaslinnus oli kuni 13. sajandini tänapäeva Läti Koknese asula territooriumil asunud linnus. Ta paiknes künkal Daugava paremal kaldal Pērse jõe suubumiskohal.

1961.–1966. aastal linnamäel läbi viidud arheoloogilistel väljakaevamistel tuvastati, et see oli asustatud alates esimese aastatuhande algusest. 11.–13. sajandil asus seal pinnasest ja puidust ehitatud tugevate kaitseseintega linnus (pealinnus 0,2 ha, eeslinnus 0,4 ha) koos paljude elu- ja majapidamishoonetega. Kõrvale tekkis samal ajal 3,6 ha suurune asula. 13. sajandi alguses oli linnus Koknese vürstiriigi keskuseks. Seoses Riia piiskopiga tekkinud konfliktiga otsustas vürst Vjatško 1208. aastal linnuse maha põletada ja Venemaale põgeneda. 1209. aastal alustati selle asemele piiskopilinnuse rajamist.


Kollane tänav

Kollane tänav on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Raua asumis. Kollane tänav algab Rudolf Tobiase tänavalt ja lõpeb Jaan Poska tänaval. Kollane tänav on lääneloode-idakagusuunaline ja 249 meetri pikkune.


Moŭčadź

Moŭčadź või Movtšadz on jõgi Valgevenes Hrodna ja Bresti oblastis, Nemunase vasakpoolne lisajõgi. Valgevene keeles on jõe nimi Моўчадзь, ka Моўчадка või Маўчадка (Moŭčadka või Maŭčadka, transkribeerituna Movtšadka või Mavtšadka), vene keeles aga Молчадь (Moltšad).

Jõe pikkus on 98 km ja valgla on 1140 km². Jõe langus on 56 meetrit ja lang on 0,9 m/km.

Moŭčadźi jõgi algab Valgevene Bresti oblasti Baranavičy rajoonist. Seejärel läbib jõgi Hrodna oblasti Dziatłava rajooni ning Lida rajooni. Dziatłava rajoonis on jõel Hiezhały veehoidla ja hüdroelektrijaam ning Navasiolki hüdroelektrijaam. Ka kõik suuremad lisajõed suubuvad Moŭčadźi jõkke just Dziatłava rajoonis.

Suurimaks asulaks jõe kaldal on Navajelnia alev jõe keskjooksul, mille juures asub sanatooriumitega kuurortpiirkond.


Arukaskede puiestee

Arukaskede puiestee on tänav Tallinnas Nõmme linnaosas Laagri asumis. Arukaskede puiestee algab Kaskede puiesteelt ja lõpeb Paplite puiesteel. Arukaskede puiestee on enam-vähem edela-kirdesuunaline ja ligikaudu 125 meetri pikkune.

Arukaskede puiestee sai nime 4. septembril 1970.


Sookaskede puiestee

Sookaskede puiestee on tänav Tallinnas Kesklinna linnaosas Laagri asumis. Sookaskede puiestee algab Kaskede puiesteelt ja lõpeb Paplite puiesteel. Sookaskede puiestee on edela-kirdesuunaline ja ligikaudu 125 meetri pikkune.

Sookaskede puiestee sai nime 4. septembril 1970.


PubMed Central

PubMed Central (lüh PMC) on 2000. aasta veebruaris loodud veebipõhine vaba juurdepääsuga andmebaas, kuhu postitatakse ja kus arhiveeritakse bioteaduste ja biomeditsiini valdkonna ajakirjades avaldatud artikleid.

PubMed Centrali arendajaks ja haldajaks on National Center for Biotechnology Information.

PubMed Central on Riikliku Meditsiiniraamatukogu (United States National Library of Medicine) (NLM) osa, mis on Riikliku Tervishoiu Instituudi (National Institutes of Health) allorganisatsioon.

PubMed Centrali ülesanneteks on lisaks avaldatud info kogumisele ja kättesaadavaks muutmisele ka info säilitamine.

PMC-s on arhiveeritud üle 3,1 miljoni artikli.

PMCID on artikli unikaalne viitenumber ehk tunnusnumber, mis antakse igale PMC-sse lisatud artiklile. PMCID sisestatakse ka (pärast artikli töötlemist PMC-s) PubMedi; NIHMSID on artikli eeltunnusnumber; PMID aga on unikaalne tunnusnumber PubMedi viidete tarvis.


Alesti järv

Alesti järv (kõnekeeles ka Pahkla karjäär) asub Raplamaal Kohila vallas Angerja külas. Järv on seotud Angerja ojaga.

Järve põhjakaldal on liivarand ning lõunakaldal puhkebaas.


Alfred Keerd (arst)

Alfred Keerd (1935. aastani Alfred Kerdt; 25. juuni 1885 Tartu - 19. märts 1959 Hannover, Saksamaa) oli eesti arst.


Kiritse

Kiritse (ka Korista, Kiritze, Кирице ja Kervit) on tänapäevase Lääne-Nigula valla territooriumil asunud küla. Küla alad kuuluvad koos mitme ümbritseva endise asula aladega Vanaküla küla koosseisu.

Ajalooliselt kuulus küla Nõva mõisale ning asus 1920.-1930. aastatel Nõva vallas. Ühtlasi asus küla ka tollase Läänemaa ja Harjumaa piiril.

1959. aastal elas külas kaks elanikku ning 1970. aastal vaid üks. Neil aastatel kuulus küla Tuksi külanõukogu koosseisu.


Peeter I maja

Peeter I maja ehk Peeter Suure loss oli maja Narvas aadressil Rüütli tänav 28, kus Venemaa tsaar Peeter I 1704. aastal korduvalt peatus pärast Narva vallutamist rootslastelt Põhjasõjas.

Hoone ehitati 1684. aastal ja selle omanik oli kingsepp Jakob Nyman. 1704. aastal oli Peeter I pikemat aega Narvas ja võttis selles majas vastu oma külalisi ja ametnikke. Tsaari jaoks vajaliku esinduslikkuse andmiseks ehitati maja külge nelja sambaga portikus. Seda kaunistas sõjajumal Marsi puust figuur. Hiljem liideti majaga kõrvalolev vanem naaberhoone.

Maja ja seal asunud tsaari esemed oli Venemaa keiserliku perekonna omandis 1865. aastani.

Hoones avati muuseum, mille ekspositsioonis oli Narva Muinsusseltsi kollektsioon ja Peeter I majas asunud ajaloolised esemed. Üks nendest oli Peeter I enda poolt valmistatud sõjalaevamudel. Osa esemetest säilitatakse tänaseni Narva linnamuuseumis.

Pärast Eesti Vabariigi väljakuulutamist anti Peeter I maja Narva linnale 5. veebruaril 1932.

Teise maailmasõja ajal Peeter I maja hävis 1944. aasta kevadel. Hoone varemeid säilitati 1960. aastate lõpuni, sest oli plaanis hoone taastada olemasoleva projekti järgi. Seinad lammutati ja maja vundamendi jäänused ja keldrid on praegu kaetud liivaga.


Vööla

Vööla (rootsi ja saksa keeles Bysholm) on Läänemaal Noarootsi poolsaarel asunud küla.

Ligikaudu 670 aastat tagasi asus Vööla küla koos Hara külaga eraldi saarel. Saar kuulus kaua tagamaana eri mõisatele, kuni sellele 1775 ehitati oma häärber. Kui Hara küla asustasid eestlased, siis Vööla külas elasid eestirootslased.

Noarootsi kihelkonnas asus 1783. aastal Uugla mõisast eraldatud Vööla mõis.

Küla kohta kasutati aastal 1922 nime Võõla, rootsi keeles aga Lill-Harga. Eestikeelse nime päritolu on teadmata, Carl Russwurm esitab aastal 1855 nimekujud Wöle, Wöla, Wola ja vasteks sõna voolas : voola, mis tähendasid veekeerist, voolu. Nimi võib olla olnud ka kaheosaline, kus liigisõna laid on lühenenud la-ks. Rootsikeelne nimi Bysholm tähendab külasaart. Küla ja mõis on saanud nime asukohaks oleva laiu järgi, mis XIX sajandi II pooleks kasvas Noarootsiga kokku. Veel Russwurmi ajal eraldasid kitsad väinad saart Paslepast, Kudanist ja Harast.

1959. aastal elas tollasesse Pürksi külanõukogusse kuulunud külas 24 elanikku ning 1970. aastal 16 elanikku. 1970. aastatel liideti Vööla küla Hara külaga.


Norrby (Noarootsi)

Norrby (`norbi, rootsi `norbü, kohalikus pruugis Norrbi) on tänapäevase Lääne-Nigula valla territooriumil asunud küla. Eesti maareformi ajal 1920. aastatel Riguldi mõisa maadest loodud Norrby (rootsi keeles "põhjaküla") asundusküla asus mõisast üle tee, mõisa ja mere vahel.

1959. aastal elas külas 16 elanikku ning 1970. aastal kuus elanikku. Neil aastatel kuulus küla Tuksi külanõukogu koosseisu. Küla alad läksid 1977. aastal Riguldi küla koosseisu.


Söderby (Noarootsi)

Söderby (sööderbi, rootsi sö́ödär`büü, kohalikus pruugis Sedurbi) on tänapäevase Lääne-Nigula valla territooriumil asunud küla. Eesti maareformi ajal 1920. aastatel Riguldi mõisa maadest loodud Söderby (rootsi keeles "lõunaküla") asundusküla asus mõisa lähedal, mõisast kagus.

1959. aastal elas külas 75 elanikku ning 1970. aastal 25 elanikku. Neil aastatel kuulus küla Tuksi külanõukogu koosseisu. Küla alad läksid 1977. aastal Riguldi küla koosseisu.


Arteriool

Arterioolid (ladina keeles ains arteriola; mitm arteriolae) on mikrovereringe väikesed arterid, mis algavad arteritest ja lähevad üle kapillaaridesse.

Arterioolide areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii liigiti, indiviiditi kui ka arenguastmeti.

Vererõhk arterioolide kapillaaripoolses otsas on inimestel umbes 35 mmHg.

Arteriool on kantud kehtivasse rahvusvahelisse inimese anatoomia standardisse Terminologia Anatomica ja inimese tsütoloogia ja histoloogia standardsõnavarasse Terminologia Histologica.

Inimestel seostatakse arterioolidega arterioolikõvastumustõbe - arterioloskleroosi.

Arterioolide seinte kokkutõmmete 'mõjutamine' on sihtmärklauaks osadele antihüpertensiivsetele ravimitele nagu nifedipiin (ravimi geneeriline nimetus).


Arterioloskleroos

Arterioloskleroosiks ehk arterioolikõvastumustõveks (ladina keeles arteriolosclerosis) on osadel inimestel esineda võiv südame-veresoonkonna haiguse vorm, mida iseloomustavad arterioolide ja väiksemate arterite sooneseina sidekoestumine ja sisekesta paksenemine ilma olulise rasvaineladestumiseta.

Eristatakse hüpertensiivset ja hüperplastilist arterioloskleroosi.

Arterioloskleroosi täpset tekkemehhanismi ei osata seni veel kirjeldada.


Eevart Arrak

Eevart Arrak (8. märts 1936 Mõrgi – 27. juuli 2014) oli eesti maalikunstnik.

Ta sündis Võrumaal Mõrgi külas metsavahi kolmelapselises peres. Üldhariduse omandas ta Võrus ja Tartus. Kunstihariduse omandas ta aastatel 1960–1967 oma venna Erich Arraku ja tema abikaasa Melanie Arraku Veeriku tänavas asunud vabaateljees; koos Piibe Arraku (neiuna Müürsep), Aksel Eisti, Jüri Marrani ja Lembit Lepaga.

Tema töömehepõli algas tisleri ja pagari ametis. Ta on töötanud kinos "Komsomol", teeninduskombinaadis "Edu", Tartu Kammivabrikus ja Konservitehases. Lisaks töötas ta Teaduste Akadeemia Zooloogia ja Botaanika Instituudis, olles seotud koguteose "Eesti NSV floora" illustratsioonidega. Viimane töökoht oli tal aastani 2003 Tartu Kutsehariduskeskuses Põllu tänavas.

Näitustel hakkas ta esinema aastast 1964. Ta viljeles kõiki žanre, kuid hiljem pühendus ta maastikumaalile. Tal kujunes oma stiil, kasutades impressionismi, abstraktsionismi ja ekspressionismi saavutusi. Tema kõige säravamad maalid valmisid peale tema 70. eluaastat. Ta oli aastast 2000 Tartu Kunstnike Liidu liige. Tema suuremad isikunäitused olid aastatel 2006 ja 2011 Tartu Kunstimajas ja aastal 2007 Tallinnas Draakoni galeriis.


Meeleolu ja keskkond

Meeleolu ja keskkond (inglise keeles set and setting) avab konteksti psühhoaktiivsete ainete ja eriti psühhedeelikumide tarvitamise kogemuse kohta: see hõlmab inimese meeleolu enne tarvitamist ja keskkonda tarvitamise ajal. Need on eriti olulised psühhedeelsete ja hallutsinogeensete kogemuste korral. Selle termini autor on Norman Zinberg ja seda hakkasid laialt kasutama teadlased, kes uurivad psühhedeelsete ainete kasutamist psühhoteraapias.

"Meeleolu" on selline inimese vaimne seisund nagu tuju, mõtted või ootused, mis kõik mõjutavad tarvitamise kogemust. "Keskkond" on nii füüsiline kui ka sotsiaalne keskkond ehk käsitleb seda, kus ja kellega tarvitatakse. Sotsiaalsed tugigrupid on osutunud eriti oluliseks osaks psühhedeelse kogemuse kujunemisel. Nad oskavad kontrollida ja juhendada psühhedeelse kogemuse suunda, nii teadvuslikku kui ka alateadvuslikku. Stress, hirm või ka vastumeelne keskkond võivad viia ebameeldiva kogemuseni. Kuid vastupidi: lõõgastunud, uudishimulik ja avatud inimene soojas, mugavas ja turvalises keskkonnas, kogeb märksa tõenäolisemalt meeldivat psühhedeelset kogemust.

Timothy Leary tegi 1966. aastal sarja eksperimente dimetüültrüptamiiniga (DMT) kontrollitud tingimustes (meeleolu ja keskkond). Eesmärgiks oli uurida, kas DMT, mida tol ajal peeti vägivalda tekitavaks narkootikumiks, võib tekitada meeldiva kogemuse toetava meeleolu ja keskkonna korral. Selgus, et võib küll.


Väike-Rõsna tsässon

Väike-Rõsna tsässon on Anna tsässon Setumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Väike-Rõsna külas Setomaa vallas. Nimipühaku päev on 7. augustil (Juliuse ehk vana kalendri järgi 25. juulil).

Tsässon asub kunagisel Väike-Rõsna kalmistul ja on tõenäoliselt ehitatud 18. või 19. sajandil. Seda on ehitatud ümber 1990. aastatel.


Vladimir Antjufejev

Vladimir Antjufejev (vene keeles Владимир Юрьевич Антюфеев; sündinud 19. veebruaril 1951 Novosibirskis), tuntud ka kui Vladimir Aleksandrov (Владимир Александров ja Vadim Ševtsov (Вадим Шевцов), on endine Nõukogude Liidu OMONi major.

Aastatel 1990 kuni 1991 oli ta Riia OMONi komandör. 1991. aastal oli ta üks Läti riigipöördekatse korraldajatest.

Aastatel 1992–2011 oli ta Vadim Ševtsovi nime all Transnistria Riikliku julgeolekukomitee eesotsas.

Aastatel 2012–2014 oli ta Moskvas ja tegeles enda sõnul Lõuna-Osseetia, Abhaasia ja Krimmi julgeolekuprobleemidega.

2014. aasta Donbassi sõja ajal, juulikuus, sai temast ühenduse Donetski Rahvavabariik "peaministri asetäitja". 28. juulil teatas ta, et tema otsene ülemus, "peaminister" Aleksander Borodai, on lahkunud Moskvasse ning temast endast on saanud ühenduse juht. Ta oli ühenduse Donetski Rahvavabariik peaministri kohusetäitja 29. juulist kuni 3. augustini.


Grööni vaal

Grööni vaal (Balaena mysticetus) on silevaallaste sugukonda grööni vaalade perekonda kuuluv mereimetaja, oma perekonna ainus liik.


OS X Yosemite

OS X Yosemite (10.10) on 2014. aasta suvel Apple'i avalikustatud operatsioonisüsteemi Mac OS X väljaanne.

OS X Yosemitel on uus disain, mis erineb vanematest OS X-i versioonidest.

OS X Yosemitet tutvustati 2. juunil 2014 ning tehti avalikuks arendajatele. 24. juulist kuni ametliku avaldamiseni oli soovijatel võimalik registreeruda beetaversiooni testijaks.

OS X Yosemite on OS X Mavericksi järglane, sellest järgmine versioon on OS X El Capitan.


Tõnu Veiler

Tõnu Veiler (ka Tony Veiler; 9. aprill 1963) on eesti koreograaf, lavastaja ja balletipedagoog, Eesti esimese eraballetikooli Noor Ballett Fouetté asutaja.

Tõnu Veiler on õpetanud klassikalist balletti rahvusvahelistel balletiseminaridel Venemaal, Lätis, Soomes, Kreekas, Bulgaarias ja Prantsusmaal ning osalenud rahvusvaheliste balletikonkursside žüriis. Ta on loonud arvukalt kontsertnumbreid ja koreograafilisi miniatuure.


Diferentsiaalarvutus

Diferentsiaalarvutus on üks matemaatilise analüüsi põhikomponente integraalarvutuse kõrval (et nad on omavahel tihedalt seotud, siis nimetatakse neid koos diferentsiaal- ja integraalarvutuseks). Diferentsiaalarvutuse keskne teema on funktsiooni lokaalne muutumine.

Selleks kasutatakse funktsiooni tuletise mõistet, mis on diferentsiaalarvutuse põhimõiste. Selle geomeetriline vaste on funktsiooni graafiku puutuja tõus. Tuletis on (Leibnizi ettekujutuse järgi) võrdelisustegur argumendi väärtuse lõpmata väikeste muutude ja funktsiooni väärtuse lõpmata väikeste muutude vahel. Kui niisugune võrdelisustegur (mingil kohal) eksisteerib, siis nimetatakse funktsiooni (sellel kohal) diferentseeruvaks funktsiooniks. Samaväärselt võib tuletist mingil kohal defineerida selle lineaarfunktsioonina, mis lähendab funktsiooni lokaalselt teistest lineaarfunktsioonidest paremini. Sellepärast nimetatakse tuletist ka funktsiooni linearisatsiooniks.

Paljudel juhtudel on diferentsiaalarvutuse kasutamine tegelikkust võimalikult täpselt kujutavate matemaatiliste mudelite konstrueerimisel ja järgneval analüüsimisel möödapääsmatu. Sageli vastab tuletisele tegelikkuses muutumise hetkkiirus, majandusteaduses ka näiteks piirkulud ja piirtootlikkus.

Geomeetria seisukohast on tuletis tõusu üldistus. Tõus on algselt defineeritud ainult lineaarfunktsioonide jaoks (nende graafik on sirge). Suvalise funktsiooni tuletist kohal x_0 defineeritakse funktsiooni f graafiku puutuja tõusuna punktis (x_0;f(x_0)).

Aritmeetika seisukohast ütleb funktsiooni f tuletis iga koha x kohta, kui suur on funktsiooni f(x) muudu lineaarosa (1. järku muut), kui argumendi x väärtuse muut \Delta x on kui tahes väike. Selle asjaolu täpseks formuleerimiseks kasutatakse piirväärtuse mõistet.

Klassikalises füüsikalises rakenduses näitab ajast sõltuva koha- või teepikkusefunktsiooni tuletis osakese hetkkiirust. Hetkkiiruse tuletis aja järgi näitab hetkkiirendust.


Abeli auhind

Abeli auhind on Nobeli auhinnaga analoogne auhind puhta ja rakendusmatemaatika alal. See on nime saanud norra matemaatiku Niels Henrik Abeli järgi.

Auhinda antakse välja alates 2003. aastast. Auhinna saajad valib Norra Teaduste Akadeemia.


Abeliidid

Abeliidid ehk aabellased olid hilisantiigi arvatavasti gnostilise päritoluga kristlik sekt Põhja-Aafrikas Hippo Regiuse lähedal. See tekkis Arcadiuse ajal (4. sajandi viimane veerandil).

Abeliitide järgi elas Aabel oma abikaasaga, kes oli tema õde, nagu vend ja õde. Seda nad arvasid sellepärast, et Aabeli lapsi Piiblis ei mainita, ning rabiinliku tõlgenduse järgi. Aabeli väidetaval eeskujul loobusid nad suguelust, sealhulgas abielus, leides, et tõeline abielu on südamete, mitte kehade liit, ning tahtmata pärispattu edasi kanda. Suguelu pidasid nad patuseks ja kuratlikuks. (Augustin Calmet' järgi oli selline kasinus väga levinud.) Iga paar lapsendas ühe poisi ja ühe tüdruku, kes pärisid oma kasuvanematelt nende vara tingimusel, et nad abielluvad, ei sünnita lapsi ja hoiduvad suguelust. Kui üks lastest suri, asendati ta kohe teise samast soost lapsega. Augustinus märgib, et lastest neil puudust ei olnud.

Jeesust nad ei tunnistanud.

Teadmised selle sekti kohta pärinevadki põhiliselt Augustinuselt, kes kirjeldab neid esimesena ning mainib neid ketseritena ning nimetab neid talurahvaks. Tema ajal oli see peaaegu hääbunud; sekt säilis umbes 430. aastani.

Johann Ernst Immanuel Walch eitas abeliitide olemasolu.


Torm ja tung

Torm ja tung (Sturm und Drang) on saksa kirjanduses, muusikas ja vaimuelus 18. sajandil (1760. kuni 1780. aastatel) aset leidnud eelromantiline liikumine.

Liikumine sai nime Friedrich Klingeri sellenimelise näidendi järgi. Liikumise peamisi ideolooge oli Johann Hamann.


Johann Hamann

Johann Georg Hamann (27. august 1730 Königsberg – 21. juuni 1788 Münster) oli saksa filosoof, üks liikumise "torm ja tung" peamisi esindajaid.

Tema õpilasi oli Johann Gottfried Herder.


Mikrovereringe

Mikrovereringe ehk mikrotsirkulatsioon (ladina keeles microcirculatio) on koondnimetus arterioolides, verekapillaarides ja veenulites toimiva vereringe kohta.

Mikrovereringe hulka loetakse ka lümfikapillaarid.

Mikrovereringe areng, anatoomia, morfoloogia, histoloogia ja patoloogia võivad erineda nii elundite lõikes, liigiti, indiviiditi kui ka arenguastmeti.

Mikrovereringe hulka loetud soontel on, olenevalt soone tüübist, mitmeid funktsioone täita, nagu vedeliku tasakaalu tagamine, hormoonide toimetamine endokriinnäärmetest sihtelunditesse jm.

Mikrotsirkulatsioon on füsioloogiaõpikutes käesoleval ajal üsna uus kontseptsioon. Vaidluse all on prekapillaarsfinkterite ja metarteriole kuulumine mikrovereringe hulka.

Enamiku mikrovereringe soonte seinu katab endoteel, siit kaudu (?) toimubki vere ja teiste kudede vaheline põhiline gaaside, toitainete ja metaboliitide vahetus. Ka leukotsüüdid ringlevad mikrovereringes.

Iga elundi mikrotsirkulatsioon on organiseeritud vastavalt elundi verevoolu vajadusele. Veri voolab mikrovereringesse arterioolide kaudu, läbib kapillaarid ja väljub ringest veenulite kaudu.

Mikrovereringe olemasolu võis avastada William Harvey, kuid tolleaegsed kirjeldused ei vasta tänapäevasele terminoloogiale ja ei luba paljudel uurijatel uskuda, et Harvey kirjeldas ka mikrovereringet.

Varaseima füsioloogiaõpiku sissekande mikrovereringe kirjelduse kohta võib leida Fultoni toimetatud õpiku "Howell's Textbook of Physiology" 15. väljaandes (1946).

Mikrovereringe patoloogiaga, olenevalt soone tüübist, seostatakse inimestel arterioloskleroosi, suhkurtõbe ja põletikku.


Rääsolaane tsässon

Rääsolaane tsässon on Eelija tsässon Setumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Rääsolaane külas Setomaa vallas. Nimipühaku päev on 20. juulil (Juliuse ehk vana kalendri järgi 2. augustil).

Tsässon on tõenäoliselt ehitatud 1773. aastal ning seda on ehitatud ümber 2001. aastal.


Aberdeeni ja Temairi markii

Aberdeeni ja Temairi markii (Marquess of Aberdeen and Temair) on Ühendkuningriigi peeri tiitel, mis on nimetatud Šotimaa linna Aberdeeni järgi. Seda kannavad Gordoni klanni liikmed (vaata ka Gordon (aadlisuguvõsa)).

Suguvõsa residents on Haddo House Šotimaal Aberdeeni lähedal.


Faasilukk

Faasilukk ehk PLL (lühend inglise k sõnadest Phase-Locked Loop) ehk automaatne faasijärgse sünkroonimise süsteem AFSS (vene k. ФАПЧ, Фазовая автоподстройка частоты) on sageduse järgimise automaatne süsteem, milles juhitava sagedusega generaatori (VCO lühendina ingliskeelsest Voltage-Controlled Oscillator) sageduse juhtimine toimub tagasisidega süsteemis faasivea järgi.

Üks kõige laiemalt tuntud faasiluku tehnilisi lahendusi on elektroonikalülituse kujul realiseeritud seade, milles juhitava sagedusega ostsillaatori (VCO) genereeritava väljundsignaali sagedust fout ja selle kaudu ka tema väljundsignaali faasiolekut (mis teatavasti on integral sagedusest) mõjutatakse faasidetektori abil nii, et tüüritava ostsillaatori VCO väljundsignaali sagedus fout oleks võrdne süsteemi sisendisse, mis ühtlasi on faasidetektori üks sisenditest, antava signaali y(t) sagedusega. Seda sisendsignaali y(t) (Laplace'i teisendusena tähistatud Y(s)) nimetatakse, rakendusest olenevalt ka etteande-, võrdlus-, seade- või tugisignaaliks.

Faasinihe sisendsignaali y(t) ja ostsillaatori väljundsignaali vahel ehk faasiviga võiks ideaalsel juhul olla nullilähedane. Aga, olenevalt rakendusest, võidakse leppida ka küllat suurte faasinihetega. Ainult nendel juhtudel, kui see faasinihe ehk faasiviga on põhimõtteliselt oluline, püütakse süsteemi struktuuri ja elementide parameetrite valiku abil saavutada piisavalt väike faasiviga. Stereodekooderites, näiteks, tagab 1° suurune faasiviga stereokanalite vahelise ülekostvuse umbes -40 dB tasemel. Vektormeetriliste mõõtmiste süsteemides kasutatavate PPLide puhul loetakse küllalt heaks 0,1° suurust faasiviga, mille puhul kvadratuursete komponentide ülekostvus(viga) on 0,1% suurusjärgus.

PLLis sõltub faasidetektori väljundsignaal süsteemi sisendsignaali faasi ja juhitava generaatori väljundsignaali faasi vahest. See nende faaside erinevusele (faasivahele) vastav signaal on PLLi kui tagasisidestatud süsteemi jaoks veasignaaliks. Pärast PLLi kui tagasisidestatud süsteemi stabiilseks toimimiseks vajaliku sageduskorrektsiooni/korrektori läbimist ja vajaduse korral ka täiendavat vahelduvkomponentidest puhastamist (nende väljafiltreerimist) ja võimendamist rakendub see signaal tüüritava ostsillaatori (VCO) juhtsisendile.

PLL staatiline sagedusviga on teoreetiliselt nulline, seda sõltumata faasivea suurusest. Praktiliselt on signaalitehnilistel ja osaliselt mõõtmistehnilistel põhjustel lõpliku aja jooksul täheldatavad kõrvalekalded, mida võib käsitleda sagedusveana. Faasivea osas võib samuti esineda müra ja häireid.

Praktikas on tehtud, näiteks, lülitusi, mille puhul sünkroonimise viga, st radiaanides mõõdetud faaside erinevus ei ületa 0,001 rad (0,057 kraadi).

PLL-lülituste kohta on kasutatud ka termineid "faasihaardelülitus" ja "faasisünkro(onimis)lülitus".


Jassõnuvata

Jassõnuvata on oblastilise alluvusega linn Ukrainas Donetski oblastis, Jassõnuvata rajooni keskus.

Jassõnuvata asub Donetski keskusest 11 km kaugusel põhjakirdes.

Jassõnuvata asutati 1872. aastal, linna õigused sai 1938. aastal.

2014. aasta 1. jaanuaril elas Jassõnuvatas 35 701 inimest, asustustihedus inimest ruutkilomeetri kohta.

Kalmiuse ja Krõvõi Toretsi ülemjooksul asuva Jassõnuvata kõrgus merepinnast on 257 meetrit.


Pingega tüüritav ostsillaator

Pingega tüüritav ostsillaator, lühend VCO (inglise k sõnadest Voltage-Controlled Oscillator) on ostsillaator, mille tekitatava võnkumise sagedus on muudetav lülituse sisendisse rakendatava pinge suurusega. Seda pinget nimetatakse tüürpingeks või seadepingeks.


Faasidetektor

Faasidetektor (ka nime all faasikomparaator, faasidiskriminaator) on elektroonikalülitus, mille väljundsignaal sõltub kahe sisendsignaali faaside vahest. Olenevalt lülituse otstarbest nimetatakse teist sisendsignaali tugisignaaliks, etalonsignaaliks või võrdlussignaaliks.

Faasidetektori väljundsignaaliks on sisendsignaalide faaside vahele (erinevusele) vastav signaal (pinge), mis ideaalsel juhul on võrdeline faaside vahega.

Kasutatakse analoog- ja digitaallülitustel põhinevaid faasidetektoreid.

Analoog-faasidetektori toimimine põhineb sisendsignaalide omavahelisel korrutamisel (korrelatsiooni leidmisel). Vastavalt antakse sisendsignaalid kas analoogkorrutisse või siis summeeritakse signaalid ja antakse segustusastmesse; selles kasutatakse skeemielementi, millel on sobivalt mittelineaarne pinge-voolu karakteristik. Sellise karakteristikuga elemendiks võib olla pn-siirdega (eksponentsiaalse karakteristikuga) või ruutkarakteristikuga element (väljatransistor). Segusti väljundsignaal sisaldab sisendsignaalide sageduste summa (ehk kahekordse) sagedusega signaalikomponenti ja vahe (ehk nullise) sagedusega ehk alalissignaali komponenti, mille amplituud on võrdelised nende pingete väärtustega ja nende omavahelise faasivahe koosinusega. Selliste faasidetektorite töösagedusala ülempiir võib ulatuda kasutatud mittelineaarse elemendi töösagedusala piirini (ülikõrgsagedusdioodide puhul terahertsi suurusjärku). Samal ajal on võrdetegurina sees ka mõlema sisendsignaali amplituudid.

Kui üks signaalidest on meandriline (või formeeritud meandriliseks), saab kasutada sünkroondetektorina tuntud lülitusi. Nende töösageduste ülempiir jääb mitu suurusjärku alla täielikult pidevatoimelistele analoogfaasidetektorite sagedusele (orienteerivalt piirduvad gigahertsiga).

Kui mõlemad sisendsignaalid on meandrilised ja digitaaltehnika loogilistele nivoodele vastavad, siis saab faasidetektori realiseerida digitaalloogika elemente kasutades ehk digitaalse faasidetektorina. Lihtsaima digitaalse faasidetektori saame kasutades XOR-loogikalülitust, mis sisuliselt teostab nende signaalidega tehte, mis vastab loogiliste signaalide kui analoogsignaalide korrutamisele. Võimalik on kasutada ka trigeritega lülitusi (näiteks kõrvaloleval skeemil toodud lülitust).

Digitaalse faasidetektori väljundisse ilmuvad impulsid, mille pikkus (kestus) on võrdeline sisendsignaalide faasierinevusega. Siin kasutatakse enamasti ära seda, et faasiinformatsiooni esitab samaväärselt impulsside pikkusele ka neid sisaldava väljundpinge keskväärtus.

Digitaalse faasidetektori karakteristik on teatud faasinihke piirkonnas põhimõtteliselt lineaarne, kuid võrdetegurina tulevad arvesse loogikalülituste toitepinge väärtus, samuti kasutatud loogikalülituste liik ja muud faktorid. Muuhulgas on iseloomulik ka negatiivse väljundväärtuse puudumine. Digitaalsete faasidetektorite toimimise sagedusala on piiratud kasutatavate loogikalülituste töösagedusalaga.


Ahja kalmistu

Ahja kalmistu on kalmistu Võnnu kihelkonnas Tartumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Ahja alevikus Põlva vallas Põlva maakonnas. Kalmistu jääb Ahja mõisa südamest linnulennult umbes 900 meetri kaugusele läände.


Tšehhi veinid

Enamik Tšehhi veiniaedadest asub Tšehhi lõunaosas Moraavias ehk Määrimaal, aga osa veiniaedu jääb ka Böömimaale, Saksa piiri lähedale. Moraavias on veiniaedu ligikaudu 18 000 hektari jagu. Sealsed veinisordid on Veltlínské zelené (Grüner Veltliner), Riesling, Ryzlink vlašský (muus maailmas tuntud kui Welschriesling ehk n-ö vale-Riesling). Rahvusvahelistest sortidest kasvatatakse seal Chardonnayd ja kahte heledat Pinot' perekonna viinamarja. Lõuna pool leidub ka selliseid sorte nagu Frankovka (Blaufränkisch), aromaatne Traminer, Müller Thurgau ja Muscat Moravsky (Moraavia Muskaat). Punaseid veine tehakse seal sarnaselt Austriaga Zweigelti viinamarjadest.


Slovakkia veinid

Slovakkia veinid on veinid Slovakkia veinipiirkondadest, mis on koondunud Slovakkia lõunaossa. Rahvusvaheliselt ei ole Slovakkia veinid eriti tuntud, välja arvatud Tokaj. Küll aga tuntakse ja hinnatakse Slovakkia veine kodumaal ja naaberriikides.


Tiit Koppel

Tiit Koppel (23. august 1945 Tallinn – 30. juuli 2014) oli eesti tehnikateadlane, Tallinna Tehnikaülikooli professor.


Rahvapilliorkester

Rahvapilliorkester on muusikakollektiiv (orkester), kus pillidena kasutatakse ainult vanu rahvapille, nt kannel, torupill, parmupill. Rahvapilliorkester mängib ainult töötlemata pärimuslikku rahvamuusikat. Eesti tegutsevad rahvapillorkestrid Leegajus, Piibar, Linnutaja.


31 (Tallinna bussiliin)

31 on Tallinna bussiliin.

Liin on käigus tööpäevadel ja laupäeval ning alates 01.02.18 ka pühapäeval. Kuni 1. septembrini 2013 oli liini lõpp-peatus Kunstiakadeemia. 1. märtsist 2016 pikendati liini Pinna peatuse asemel Priisleni. Väljumised 13-75 minuti tagant


Rahvamuusikaorkester

Rahvamuusikaorkester on muusikakollektiiv (orkester), kus peale vanade rahvapillide kasutatakse ka muid pille, näiteks viiulit, kitarri, klarnetit.


49 (Tallinna bussiliin)

49 on Tallinna bussiliin, mis ühendab mõlemas suunas Ülemiste asumi Lasnamäel Merivälja asumiga Pirita linnaosas. Liin on tähtis suvel lasnamäelastele, sest see on ainuke bussiliin Lasnamäel, mis sõidab Pirita randa ümberistumiseta. Liin on käigus iga päev. Sõiduaeg Lennujaama peatusest Viimsi keskuseni on tipptunnil 66 minutit ja Viimsi keskusest Lennujaama peatuseni 61 minutit. Väljumised 30-70 minuti tagant.

Enne 1. aprilli 2016 lõpetas bussiliin Lasnamäel Laagna asumis P. Pinna peatuses, liinimuudatusega pikendati bussiliini J. Smuuli tee peatusest mööda Juhan Smuuli teed ja Suur-Sõjamäe tänavat Ülemiste jaamani.

Alates 1. septembrist 2017 pikenes liin Meriväljalt edasi Viimsi keskuseni. Lisandusid peatused Mõisapargi, Viimsi kool ja Viimsi keskus.

1. veebruarist 2018 pikendati liin Ülemiste jaama juurest ühe peatuse võrra edasi Lennujaamani.


Štšastja

Štšastja on rajoonilise tähtsusega linn Ukrainas Luhanski oblastis, umbes 20 kilomeetri kaugusel Luhanskist põhjaloodes.

Siverskõi Donetsi vasakkaldal asuv Štšastja asutati 1754. aastal, linna õigused sai 1963. aastal.


2014. aasta Euroopa meistrivõistlused veepallis

2014. aasta Euroopa meistrivõistlused veepallis olid 31. Euroopa meistrivõistlused veepallis. Need toimusid 14.-27. juulini Budapestis. Meeste finaalturniiril osalesid 12, naiste turniiril 8 riigi koondised. Meeste esikolmiku moodustasid Serbia, Ungari ja Itaalia, naiste Hispaania, Holland ja Ungari.

Kategooria:Euroopa meistrivõistlused veepallis Kategooria:2014. aasta spordis Kategooria:Budapest Kategooria:21. sajand Ungaris


2 (Tallinna trammiliin)

2. trammiliin on Tallinna trammiliin, mis teenindab reisijaid liinil Kopli – Suur-Paala. Väljumised 4-12 minuti tagant.


Dzitva

Dzitva on jõgi Leedus ning Valgevenes, Nemunase parempoolne lisajõgi. Valgevene keeles on jõe nimi Дзітва, vene keeles Дитва (Ditva), leedu keeles aga Ditva.

Jõe pikkus on 93 km ja valgla pindala 1220 km². Jõe langus on 63 m ja lang on 0,4 m/km.

Dzitva algab Leedust Vilniuse maakonnast Eišiškėsi linna lähistelt. Jõgi voolab 90 kilomeetri ulatuses Valgevene territooriumil, alates piirist on Ditva säng viiekümne kilomeetri ulatuses õgvendatud. Alles alamjooksul voolab Ditva taas looduslikus sängis.

Valgevene territooriumil läbib Dzitva Hrodna oblasti Voranava ja Lida rajooni, Voranava rajoonis suubub temasse vasakult Raduńka ja Lida rajoonis paremalt Lidzieja.


OS X Mavericks

OS X Mavericks (10.9) on kümnes OS X väljalase Macintoshi arvutitele, mis ilmus 22. oktoobril 2013. See järgnes opsüsteemile OS X Mountain Lion ning omakorda talle järgnes OS X Yosemite.

OS X Mavericks oli esimene Mac App Store'ist tasuta allalaaditav operatsioonisüsteem ning oli esimene OS X-i versioon, millel ei olnud kaslase nime.

Selle operatsioonisüsteemi juures oli tähtsaks peetud aku eluea pikkust, iCloud integratsiooni ja uusi rakendusi.


Aino Runge

Aino Runge (17. juuni 1926 – 3. august 2014) oli eesti rahandusspetsialist, tarbijakaitsja ja poliitik.

Ta lõpetas Tallinna rahandustehnikumi ja 1963. aastal Tartu Riikliku Ülikooli rahanduse ja krediidi erialal.

Ta töötas ta ligi nelikümmend aastat rahandusministeeriumis.

Poliitikasse jõudis ta laulva revolutsiooni ajal Rahvarindes. Ta oli Keskerakonna asutajaliige ja kuulus erakonda elu lõpuni.

Ta oli VIII Riigikogu liige ja aastatel 1999–2002 Tallinna Linnavolikogu liige. Tema algatusel asutati 1994. aastal Tallinna üürnike ühendus. Mitmed tema ettepanekud jõudsid Eesti tarbijaid kaitsvatesse seadustesse.


Arch Enemy

Arch Enemy on Rootsi meloodilise death metal'i ansambel, mis tegutseb aastast 1996.

Arch Enemy asutajaks olid Carcassi, Carnage'i ja mitmes muus mõjukas Rootsi metal-bändis mänginud kitarrist Michael Amott ning Carnage'i laulja Johan Liiva, nendega liitusid ka Michaeli noorem vend, kitarrist Christopher Amott ning trummar Daniel Erlandsson. Vast loodud bänd seadis oma ülesandeks ühendada death metal'i agressiivsus meloodilisusega.

1996. aastal ilmus bändi debüütalbum "Black Earth". Toona oli Arch Enemy peamiselt Michael Amotti projekt, kuna ta kirjutas nii muusika kui ka sõnad ning mängis stuudios sisse ka basskitarri.

1999. aastal liitus bändiga basskitarrist Sharlee D'Angelo ning 2000. aastal lahkus sellest laulja Johan Liiva, kelle aset hakkas täitma Saksamaa naisvokalist Angela Gossow. 2014. aasta märtsis loobus Gossow Arch Enemy laulja kohast ning asus bändi mänedžeri kohale. Seejärel sai uueks lauljaks Kanadast pärit Alissa White-Gluz, kes varem oli laulnud kodumaises ansamblis The Agonist. Sama aasta juunis ilmus ka Arch Enemy kümnes stuudioalbum "War Eternal".


Alissa White-Gluz

Alissa White-Gluz (sündinud 31. juulil 1985) on Kanada heavy metali laulja, 2014. aastast Rootsi meloodilist death metalit viljeleva ansambli Arch Enemy vokalist.

2004. aastal oli Alissa White-Gluz Kanada metal-bändi The Agonist asutajaliige ning laulja kuni 2014. aasta märtsini, mil ta valiti Arch Enemy uueks lauljaks pärast seda, kui Angela Gossow oli sellest kohast loobunud. Sama aasta juunis anti välja Arch Enemy uus plaat War Eternal, millel laulab juba White-Gluz.


Troye Sivan

Troye Sivan Mellet, esinejanimega Troye Sivan, on Lõuna-Aafrika päritolu austraallasest YouTube'i isiksus, näitleja, laulja ja laulukirjutaja.

Sivan sündis Lõuna-Aafrikas Johannesburgis 1995. aastal. Ta pere kolis Austraaliasse Perthi linna, kui Sivan oli 2-aastane. Sivan hakkas laulma ja näitlema juba lapsena. Ta on mänginud filmis "X-Meeste algus: Wolverine" ja Lõuna-Aafrika filmis "Spud". 2007. aastal hakkas Sivan tegema videoid, kus ta laulis, ning laadis neid üles sotsiaalmeediasse, millega ta lõpuks kogus 2 miljonit tellijat.

Oma videote kõrval avaldas Sivan ka kaks iseseisvalt produtseeritud EP-d: "Dare to Dream" (2007) ja "June Harvely" (2012). 26. juunil 2014 teatas Sivan oma YouTube'i kanalil, et on sõlminud plaadilepingu Universal Musicuga. 2014. aasta augustis avaldas ta oma kolmanda EP – "TRXYE" – EMI Music Australia kaudu. 2015. aasta septembris avaldas Sivan oma neljanda EP "Wuld", mis tutvustas kuulajatele Sivani uut muusikat, mida tal oli plaanis lähiajal välja anda. 14. oktoobril avaldas Sivan oma kanalil treileri, millega reklaamis debüütalbumit "Blue Neighbourhood". Album koosnes kümnest laulust (deluxe-väljaandel oli 16 laulu).


Uussoonestumine

Uussoonestumiseks ehk neovaskularisatsiooniks (ladina keeles neovascularisatio) nimetatakse valdavalt uute veresoonte kasvuga seotud protsesse kas soonteta või väheste soontega koealasse kardiovaskulaarsüsteemiga täiskasvanud organismides.

Ka selgrootutel toimub soonte areng, kuid mehhanism ja seotud rakud ning signaalmolekulid võivad erineda, seetõttu räägitakse uussoonestumisest eelkõige selgroogsete organismidega seotult.

Meditsiinivaldkonna terminoloogias kasutatakse terminit valdavalt uute veresoonte kasvuga kas soonteta või väheste soontega koealasse.

Normaalseks uussoonestumiseks peetakse haavade neovaskularisatsiooni ja ka invasiivsete kirurgiliste operatsioonide ja elundisiirdamise järgset uussoonestumist.

Ebanormaalseks peetakse veresoonte kontrollimatut teket ja 'puhkemist' (ingl sprouting) vastusena kasvajarakkudelt tulevatele kasvusignaalidele. Kapillaaride ja suuremate veresoonte uussoonestumist peetakse oluliseks teguriks osade kasvajate arengul vähiks. Neovaskularisatsiooni keskseks kasvufaktoriks peetakse siin vere- ja lümfisoonte endoteeli kasvu ja diferentseerumist reguleerivat kasvufatorit VEGF.

Ebanormaalseks (oftalmoloogias) peetakse ka silma sarvkesta kahjustumise korral (näiteks kontaktläätsest põhjustatud pideva ärrituse tõttu) sarvkesta uussoonestumist.


Suure-Rõsna tsässon

Suure-Rõsna tsässon on Anastassia tsässon Setumaal, tänapäevase haldusjaotuse järgi Rõsna külas Setomaa vallas.

Tsässon on pühitsetud Nahtsile (Anastassia Vanemale), kelle püha (Nahtsipäev) tähistatakse siin 11. novembril (Juliuse ehk vana kalendri järgi 29. oktoobril). Tsässon asub kunagisel külakalmistul (Suure-Rõsna kalmistu) ja on tõenäoliselt ehitatud 18. või 19. sajandil. Seda on ehitatud ümber 1920.–1930. aastatel ning veel hilisemal ajalgi.


Diagonaal

Hulknurga diagonaal on sirglõik, mis ühendab hulknurga kaht tippu, mis pole ühe ja sama külje otspunktid.

Hulktahuka diagonaal on sirglõik, mis ühendab hulktahuka kaht tippu, mis pole ühe ja sama tahu tipud. (Mõnikord arvatakse hulktahuka diagonaalide hulka ka hulktahuka tahkude diagonaalid. Siis defineeritakse hulknurga diagonaal sirglõiguna, mis ühendab hulknurga kaht tippu, mis pole ühe ja sama serva otspunktid.) Kui vaadata antud kuubi joonist, selle läbilõiget mööda punasega tähistatud kuubi tahu diagonaali, siis saame ristküliku, mis vastab standardsele paberi formaadile A4, külgede suhtega: \sqrt 2:1 ja diagonaali pikkusega \sqrt 3.


Derešova

Derešova (ukraina keeles Дерешова) on küla Ukrainas Vinnõtsja oblastis Murovani Kurõlivtsi rajoonis. Elanike arv on 458. Pindala on 1,771 km².


LGBT

LGBT või GLBT on seksuaalvähemusi ja soovähemusi tähistav lühend, mis tuleb sõnadest lesbi, gei, biseksuaalne ja transsooline inimene. Tähis on kasutusel 1990. aastatest lühendi "LGB" kohandusena. Viimane võeti kasutusele 1980. aastate keskpaigas, et asendada sõna "gei" LGBT-kogukonna tähistajana. Aktivistid ei pidanud mõistet "geikogukond" sobivaks, sest mõiste oli liialt piirav, tähistades esmajoones homoseksuaalseid mehi.

Lühendit kasutatakse laialt enesemääratlusena ning enamik seksuaal- ja sooidentiteedil tuginevatest kogukonnakeskustest ja meediast on sõna omaks võtnud.

Tähis loodi lühendina, et rõhutada seksuaalsusel ja sooidentiteedil põhinevate kultuuride mitmekesisust. Vaatamata sellele, et lühend loetleb eraldi lesbisid, geisid, biseksuaalseid ja transsoolisi inimesi, võidakse seda kasutada ka selleks, et viidata ükskõik kellele, kes on mitteheteroseksuaalne või mittepaiksooline. Sellise kaasamise rõhutamiseks lisatakse akronüümile sageli Q-täht. See sümboliseerib neid, kes identifitseerivad end queeridena või ei ole enda seksuaalset identiteeti, seksuaalset sättumust või sugu veel leidnud (inglise keeles questioning). Lühend LGBTQ on kasutusel 1996. aastast. Intersooliste inimeste kaasamiseks lisatakse lühendisse täht I: LGBTI. Osa inimesi ühendavad kaks lühendit ja kasutavad tähist LGBTIQ. Teised kasutavad tähist LGBT+, et hõlmata kogu soo ja seksuaalsuse spektrum. Mitmed aktivistid peavad mõisteid LGBT ja queer teineteist välistavaks, sest leiavad, et erinevalt LGBT-st annab queer rohkematele seksuaal- ja sooidentiteetidele eluõiguse. Samuti leiavad osad aktivistid ja seksuaalsuse uurijad, et mõiste LGBT on vananenud ning selle asemel tuleks kasutada mõisted SOGI (inglise keeles lühend sexual orientation and gender identity), sest see ei rõhuta vähemuseks olemise aspekti ja normaliseerib erinevaid soo- ja seksuaalidentiteete.


Stukalova Balka

Stukalova Balka on küla Ukrainas Luhanski oblastis Slovjanoserbski rajoonis, ligi kümne kilomeetri kaugusel Luhanski keskusest põhjaloodes.

Stukalova Balka asutati 1962. aastal.

Külas elab 153 inimest, asustustihedus inimest ruutkilomeetri kohta.

2014. aasta Donbassi sõja ajal, 5. augustil, toimus küla lähisel lahing valitsusvägede ja Venemaa-meelsete separatistide vahel.


Krasnõi Jar

Krasnõi Jar on küla Ukrainas Donetski oblastis Krasnoarmiiski rajoonis, paarikümne kilomeetri kaugusel Donetskist loodes.

Krasnõi Jaris elab 206 inimest.

2014. aasta Donbassi sõja ajal, 5. augustil, toimus küla lähisel lahing valitsusvägede ja valitsusvastaste relvajõudude üksuste vahel.


Orlovo-Ivanivka

Orlovo-Ivanivka on küla Ukrainas Donetski oblastis Šahtarski rajoonis, umbes kolmekümne kilomeetri kaugusel Donetskist idakirdes.

Orlovo-Ivanivka kõrgus merepinnast on 215 meetrit.

Külas elab 965 inimest.


Kumatšove

Kumatšove on küla Ukrainas Donetski oblastis Starobeševe rajoonis, umbes kolmekümne kilomeetri kaugusel Donetskist kagus, mõne kilomeetri kaugusel Venemaa piirist läänes.

Kumatšove kõrgus merepinnast on 93 meetrit.

Külas elab 1532 inimest.

2014. aasta Donbassi sõja ajal, 5. augustil, toimus küla lähisel lahing valitsusvägede ja Venemaa meelsete separatistide vahel.


Minstrelite etendused

Minstrelite etendused (nimetus pärineb keskaegsetelt rändartistidelt menestrelidelt) oli USAs levinud meelelahutuse vorm, mis sai alguse 1830. aastatel ja kestis umbkaudu 1960. aastateni.

Osatäitjateks olid peamiselt valged meelelahutajad, kes jäljendasid mustanahalisi, värvides näod mustaks. Minstrelite etendustes sai näha/kuulda pilliorkestreid, laulu- ja tantsunumbreid. Minstrelite kunst on ühena afroameerika muusikastiilidest mõjutanud džässmuusika teket ja arengut. Minstrelite etendustest on tänapäeva meelelahutusmaailma tulnud cakewalk, shuffle ja stepptants. Kategooria:Meelelahutus


Afroameerika töölaulud

Afroameerika töölaulud olid laulud, mida laulsid Aafrika päritolu mustanahalised orjad töötegemise juures 17.–19. sajandi orjanduslikus Ameerikas.

Töölaulude algne eesmärk oli orjade ühes rütmis töötamise toetamine. Suulise kultuuri osana ei olnud neil ühte kindlat vormi. Laulmise üheks iseloomulikuks tunnuseks oli eeslaulja ja koori vaheldumine. Afroameerika töölaulud on mõjutanud džässmuusika teket ja arengut.

Esimesed salvestised töölauludest ilmusid 1867. aastal.


Edna Andrews

Edna Andrews (sündinud 1958) on ameerika keeleteadlane ja kultuurisemiootik.

Ta töötab Duke'i Ülikoolis lingvistika ja kultuuriantropoloogia professorina.

Ta on viibinud Eestis mitmel korral, sealhulgas 2014. aastal, kui pidas Lotmani loengu.


Wolfgang Börnsen

Wolfgang Börnsen (sündinud 26. aprillil 1942 Flensburgis) on Saksa poliitik (CDU). Ta oli 1987–2013 Bundestagi saadik ning 2005–2013 Bundestagi CDU/CSU fraktsiooni kultuuri ja meedia töörühma esimees.


Sutlepa kabel

Sutlepa kabel on 17. sajandist pärineva rannarootsi koguduse hoone, mis asub alates 1970. aastast Eesti Vabaõhumuuseumis. Kabel taaspühitseti muuseumis 1989. aastal ning see on praegu tegev Tallinna Jaani koguduse abikirikuna.

Sutlepa kabel on üks vanemaid puitehitisi Eestis.

Sutlepa kalmistu, kus kabel varem asus, peavärava juurde ehitati 1996. aastal kellatorn.