Tartu kõrgkoolid

Tartu linnas asuvad mitmed ülikoolid või nende filiaalid.

Tartu Ülikool Eesti Maaülikool Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia Tartu filiaal Eesti Lennuakadeemia Tartu Kõrgem Kunstikool EKBL Kõrgem Usuteaduslik Seminar Tartu Teoloogia Akadeemia Tartu Tervishoiu Kõrgkool Kaitseväe Akadeemia Balti Kaitsekolledž Tallinna Tehnikaülikooli Tartu kolledž Eesti Ettevõtluskõrgkooli Mainor Tartu õppekeskus


John Banville

William John Banville (sündinud 8. detsembril 1945 Wexfordis Iirimaal) on iiri kirjanik ja stsenarist. Ta kasutab ka pseudonüümi Benjamin Black.

Banville on võitnud mitu mainekat kirjandusauhinda ning teda on mitmel korral peetud Nobeli kirjandusauhinna pretendendiks.


Aavere lubjakivimaardla

Aavere lubjakivimaardla on lubjakivimaardla, mis asub Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas. Maardla pindala on 87 ha.

Tootsa kihi paksus on kuni 5 m ja geoloogiliselt on see Siluri ladestu Juuru lademe lubjakivi. Maardla katendi paksus on kuni 2,4 m.

Maardla lubjakivi saab kasutada nt lubja valmistamiseks.

Eestis maardlast ei kaevandata


Harku lubjakivimaardla

Harku lubjakivimaardla on lubjakivimaardla, mis asub Harju maakonnas Harku ja Saue vallas. Maardla pindala on 249 ha.

Tootsa kihi paksus on 3,3 – 10,0 m ja geoloogiliselt on see Ordoviitsiumi ladestu Kunda, Aseri, Lasnamäe ja Uhaku lademe lubjakivi. Maardla katendi paksus on kuni 1,5 m.

Maardla lubjakivi saab kasutada nt ehituskillustiku valmistamiseks.

AS Harku Karjäär kaevandab maardlas 54 hektaril ning on esitanud taotluse senise kaevandusala laiendamiseks 27 hektari võrra. Samuti on neil üks 14- ja üks 19-hektariline kaevandusala. 7 hektarit karjääri kuulub ka ettevõttele AS Balti Kivi.

Kuni 2007. aastani oli kasutusel ka Astangut läbinud Hiiu – Harku karjääri raudtee.


Tronto

Tronto (ladinakeelsed nimed Truentum ja Truentus; ascoli murdes Truntë) on jõgi Itaalias Lazio, Marche ja Abruzzo maakonnas.

Jõe läte on Laga mägedes asuva Laghetta mäe nõlval, umbes 2400 meetri kõrgusel merepinnast. Tronto suubub Aadria merre mööda San Benedetto del Tronto ja Martinsicuro vahelist piiri.

Tronto keskmine vooluhulk on 17 m³/s, sügisesel vihmaperioodil võib vooluhulk olla kuni 1500 m³/s.


Liitiumpolümeeraku

Liitiumpolümeeraku ehk lühemalt Li-polümeeraku (ka Li-Po aku) on liitiumioonaku edasiarendus (kasutusel 1997. aastast). Sellel akul on nagu lähtetüübilgi negatiivne elektrood liitiumist (grafiidi kristallivõretasandite vahel) ja positiivne elektrood metallide oksiidist LiCoO₂ või LiMn₂O₄. Ka tööpõhimõtte poolest on need akutüübid sarnased.

Olulise erinevusena on Li-polümerakus vedela elektrolüüdi asemel kasutusel polümeermaterjalist (polüetüleenoksiidist) kile, milles sisaldub liitiumi ioone juhtiva aine osakesi geelina. Elektroodimaterjalid paiknevad õhukese kihina metallfooliumil. Niisugustest elemendikihtidest on kokkurullimise või voltimise teel võimalik valmistada iga toidetava seadme jaoks sobiva kuju ja mõõtmetega aku. Li-polümeerakud on ühtlasi kerged ja energiamahukad (erivõimsus kuni 7,5 kW/kg). Nende omaduste pärast on polümeerakud peamiseks energiaallikaks eriti kaasaskantavais seadmeis, nagu telefonid, tahvel- ja sülearvutid, samuti ka mudelsõidukites.


Livenza

Livenza ([liˈvɛnʦa], ladinakeelne nimi Liquentia; veneetsia keeles Łivensa; friuuli keeles Livence, lääne-friuuli murdes Lighintha) on jõgi Itaalias Veneto ja Friuli-Venezia Giulia maakonnas.

Jõe lätted asuvad Polcenigos ja Canevas, suue Porto Santa Margheritas.

Livenza keskmine vooluhulk on 85 m³/s. Jõgi on peaaegu kogu pikkuses laevatatav, selle laius Portobuffolést kuni Aadria mereni on 10 kuni 30 meetrit.

Jõe kallastel asub palju omavalitsusüksusi, näiteks Polcenigo, Caneva, Fontanafredda, Sacile, Gaiarine, Brugnera, Portobuffolé, Prata di Pordenone, Pasiano di Pordenone, Meduna di Livenza, Motta di Livenza, San Stino di Livenza, Torre di Mosto ja Caorle.


Mandala (romaan)

"Mandala" on 2012. aastal ilmunud Tõnu Õnnepalu autobiograafiliste sugemetega romaan.

Romaani keskmes on Kirjanik/Metsavaht (kelles võib leida rohkelt viiteid autorile endale), kes asub elama nn Kollasesse majja – mõisa kõrvalhoonesse, kus ta seltsilisteks on kaks kassi (nn Kirjaniku periood, ideeliseks eeskujuks Esna mõis Järvamaal), ning hiljem siirdub elama saarele üksikusse nn Kärbse majja (nn Metsavahi periood, eeskujuks maja Hiiumaal). Üksildase peategelase ja tema kasside kaudu avaneb mõtisklus minevikust, olnust, mida kannab romaani läbiv väljend "on, nagu on" ("oli, nagu oli"). Erinevalt varasematest romaanidest on see kirjutatud kolmandas isikus.

"Mandalal" on rohkelt kokkupuutepunkte "Paradiisiga" (2009).


Wikidata

Wikidata (eestipäraselt Vikiandmed) on vabatahtlike kaastööliste koostöös toimetatav teadmusbaas, mis on mõeldud olema Vikipeedia ja selle sõsarprojektide ühiselt jagatud andmeallikas. Kuna baasis olevad andmed litsentsitakse avalikku omandisse, siis on Wikidata piiramatult kasutatavad ka kolmandatele osapooltele. Teadmusbaas kasutab Wikibase tarkvara ning teadmusbaasi haldab Wikimedia Foundation.

Wikidata on Vikipeedia taristu mõttes analoogne Wikimedia Commonsiga, mis on Vikipeedia ja sõsarprojektide ühiselt jagatud meediapank.

Wikidatas on üle 100 miljoni andmeüksuse.


Mindy McCready

Malinda Gayle McCready (30. november 1975 – 17. veebruar 2013) oli ameerika kantrimuusika laulja.

Mindy McCready leiti surnuna oma kodust, kus ta oli ilmselt sooritanud enesetapu.


Artur Vahter

Artur Vahter (23. veebruar 1913 Kalvi vald, Virumaa – 12. august 2004 Tallinn) oli eesti muusikateadlane, dirigent ja muusikapedagoog.


Kuulo Vahter

Kuulo Vahter (sündinud 13. augustil 1954 Tallinnas) on eesti kunstnik, karikaturist, šaržimeister, portretist ja laulja.


Jaan Grünberg

Jaan Grünberg (ka Grüünberg 11. aprill 1889 Rannu – 12. märts 1969 Uppsala, Rootsi) oli eesti maalikunstnik ja graafik.


Vikitsitaadid

Vikitsitaadid (inglise keeles Wikiquote) on Wikimedia projektiperre kuuluv tsitaate koondav vikiprojekt, mida koostavad vabatahtlikud kaastöölised. Projekti haldab ja selle omanik on Wikimedia Foundation, projekt töötab MediaWiki tarkvaral ning asub aadressil .

Vikitsitaadid põhineb Daniel Alstoni ideel, mille algselt teostas Brion Vibber. Selle eesmärk on koguda tsitaate silmapaistvatelt inimestelt, raamatutest ja filmidest, vanasõnu jms, andes iga tsitaadi päritolu kohta ka konkreetse viite. Ehkki veebis on arvukalt tsitaadikogumikke, on Vikitsitaadid üks väheseid, mis põhineb vabatahtlike koostööl. Vikitsitaatide leheküljed on lingitud asjakohastele Vikipeedia artiklitele (ja vastupidi).


Pihkva–Riia raudtee

Pihkva–Riia raudtee Venemaa keisririigis 1889. aastal valminud raudtee, mis ühendas Venemaa sisekubermangud Läänemere kubermangudes asunud sadamatega. Tegemist oli Venemaa keisririigile kuuluva raudteega. Pihkva-Riia raudteeliin ehitati hargnemisena Peterburi–Varssavi raudteeliinist ja seetõttu loeti liini algpunktiks Venemaa keisririigis riigi pealinna Peterburi. Raudteeliiniga seoses ehitati Pihkvasse esimene alaline sild (Riia sild) üle Velikaja jõe. Raudtee osaks oli ka Valga ja Tartu vaheline harutee.

Ehitustöid alustati aastal 1886. Ehituse juhataja oli insener Peter Friedrich von Götte. Ehitus algas Riiast, Pihkvast ja Tartust ühel ajal. Pihkva–Riia raudtee algas Pihkvast ja suundus Petseri, Võru, Valga, Volmari ja Võnnu kaudu Riiga. Tartust liiniharu läks Tartust otse Valka ja liitus seal teega, mis Pihkvast Võru kaudu Valka suundus. Aastal 1887 algas rongiliiklus Valga ja Tartu vahel, järgmisel aastal aga Tartu ja Riia vahel. Kõige hiljem valmis tehniliselt keerukaim lõik Valga ja Pihkva vahel.

1907. aastal moodustati Balti ja Pihkva–Riia raudtee ning Peterburi–Varssavi raudtee ühendamisel Looderaudtee (vene keeles Северо-Западные железные дороги).

Pihkva–Riia raudteest jäi Eesti Vabariigi territooriumile Valga–Irboska lõik.


Võhmuta lubjakivimaardla

Võhmuta lubjakivimaardla on lubjakivi maardla, mis asub Lääne-Viru maakonnas Tapa vallas. Maardla pindala on 49 ha.

Tootsa kihi paksus on keskmiselt 4,6 m ja selles on siluri ladestu Tamsalu kihistu lubjakivi. Maardla katendi paksus on umbes 9 m.

Maardla lubjakivi saab kasutada näiteks paberitööstuses ja lubja tootmiseks.


Väo lubjakivimaardla

Väo lubjakivimaardla on lubjakivimaardla, mis asub Harju maakonnas Rae vallas. Maardla pindala on 487 ha.

Tootsa kihi paksus on maksimaalselt 6,7 m ja geoloogiliselt on see Ordoviitsiumi ladestu Lasnamäe lademe lubjakivi. Maardla katendi paksus on kuni 4,5 m.

Väo lubjakivikarjäär koosneb kahest lahustükist ja asub kinnistutel Peterburi tee 94, Peterburi tee 94h, Peterburi tee 94j, Paneeli tänav 1, Paneeli tn 9 ja Betooni tänav 51 ja Peterburi tee 94c.

Maardla lubjakivi saab kasutada nt killustiku valmistamiseks.

Maardlast on Eestis kaevandatud (nt 2002)

Kaevandamisel tekkinud Väo karjäär on Väo kihistu stratotüübiks. Kuna karjääris kaevandatakse, on sealne läbilõige aktiivselt uuenev.


Mullutu-Suurlahe meremudamaardla

Mullutu-Suurlahe meremudamaardla on meremudamaardla, mis asub Saare maakonnas Kaarma vallas paiknevas Mullutu-Suurlahes. Maardla pindala on 106 ha.

Tootsa kihi paksus on keskmiselt 1,2 m ja geoloogiliselt on see kolotseeni ladestiku meremuda. Lasundi maksimumpaksus on üle 2 meetri.

Mullutu Suurlaht on suurima meremuda ravimuda varuga (919 000 tonni) maardla.

Maa-ameti Maardlate kaart


Eesti põlevkivimaardla

Eesti põlevkivimaardla on põlevkivimaardla, mis asub Ida-Viru ja Lääne-Viru maakonnas. Maardla on jagatud 23 kaeve- ja uuringuväljaks. Maardla pindala on 1695 km², koos juba kaevandatud ala ja prognoosalaga 3000 km².

Tootsa kihi paksus on 1,4–2,9 m ja geoloogiliselt on see ordoviitsiumi ladestu Kukruse lademe Kiviõli kihistiku 7 kukersiidikihti, mille vahel on 6 lubjakivikihti. Maardla katendi paksus on mõnest meetrist kuni üle saja meetrini.

Maardla põlevkivi kasutatakse peaasjalikult soojusenergia tootmiseks (82%), vähem muuks otstarbeks, näiteks keemiatööstuse tarbeks.

Maardlas alustati kaevandamist 1918. aastal ja 2002. aastaks oli kaevandatud kokku ligi 940 mln tonni põlevkivi. Praegu kaevandab maardlast Enefit Kaevandused.


Eleriin Haas

Eleriin Haas (sündinud 4. juulil 1992) on Eesti kõrgushüppaja.

Tema isiklik rekord välistingimustes on 1.94 (Zürichi EM 2014) ja siserekord 1.90.


Heinrich Hertz (vaimulik)

Heinrich Hertz (ka Heinrich Härtz ja Heinrich Harz; 1678 Käkisalmi – 19. detsember/30. detsember 1732) oli Eesti vaimulik.

Ta sündis Käkisalmis, kus tema isa Reinhold Hertz oli kooli rektoriks. Hiljem oli isa pastoriks Jaakkima koguduses (asub Laadoga ääres). Usuteadust õppis ta (immatrikuleeriti 29. juunil 1698). Pärast ülikooli lõpetamist oli ta välivaimulikuks Liivimaal.

Ta oli aastatel 1710–1732 Paistu Maarja koguduse õpetaja. Lisaks hooldas ta aastatel 1711–1714 Helme Maarja kogudust.


Arumetsa savimaardla

Arumetsa savimaardla on savimaardla, mis asub Pärnu maakonnas Häädemeeste vallas. Maardla pindala on 26 ha.

Tootsa kihi paksus on üle 11,4 m ja geoloogiliselt on see Devoni ladestu Burtnieki lademe savi. Maardla katendi paksus on keskmiselt 1,0 m.

Maardla savi saab kasutada näiteks ehituskeraamikatoodete valmistamiseks.

Ehkki mäetehnilised olud on üsna keerulised, on sellest maardlast Eestis savi kaevandatud (nt 2002).


Aseri savimaardla

Aseri savimaardla on savimaardla, mis asub Lääne-Viru maakonnas Viru-Nigula vallas. Maardla pindala on 39 ha.

Tootsa kihi paksus on üle 15 m ja geoloogiliselt on see Kambriumi ladestu Lontova ja Lükati kihistu savi. Maardla katendi paksus on keskmiselt 2 m.

Maardla savi saab kasutada nt telliste tootmiseks.

Maardlast on Eestis savi ka kaevandatud (nt 2002).


Joosu savimaardla

Joosu savimaardla on savimaardla Põlva maakonnas Põlva vallas.

Tootsa kihi paksus on 7–13 m ja geoloogiliselt on see Devoni ladestu Burtnieki lademe savi. Maardla pindala on 25 ha, maardla katendi paksus on maksimaalselt 9 m.

Joosu maardla savi kuulub rasksulava savi kategooriasse, savi sulamistemperatuur on 1530–1750 kraadi.

Joosu maardla savi on kasutatud 1920. aastatest telliste, šamottkivide, keraamika ja portselani tootmiseks. Nõukogude perioodil kasutasid Joosu savi tellisetehas Võrukivi ja Tallinna Ehituskeraamika Tehas.

Käesolevaks ajaks on maardla ammendatud. Karjäär on täitunud veega, tekkinud järve nimetatakse Savijärveks.


Kallavere savimaardla

Tootsa kihi paksus on 15–25 m ja geoloogiliselt on see Kambriumi ladestu Lontova kihistu aleuriitsavi. Maardla katendi paksus on maksimaalselt 3 m.

Maardla savi saab kasutada näiteks telliste valmistamiseks.

Maardlast on savi kaevandatud (nt 2002).


Kunda savimaardla

Kunda savimaardla on savimaardla, mis asub Lääne-Viru maakonnas Kunda linnas. Maardla pindala on 81 ha.

Tootsa kihi paksus on keskmiselt 34,1 m ja geoloogiliselt on see Kambriumi ladestu Lontova kihistu savi. Maardla katendi paksus on maksimaalselt 3,7 m.

Maardla savist on valmistatud portlandtsemendiklinkrit.


Küllatova savimaardla

Joosu savimaardla on savimaardla, mis asub Võru maakonnas Setomaa vallas. Maardla pindala on 36 ha.

Tootus kiht on geoloogiliselt Devoni ladestu Gauja lademe savi.

Maardla savi saab kasutada nt telliste valmistamiseks.

Ehkki maardla mäetehnilised olud on head, siis maardlast ei kaevandata


Mäemari keel

Mäemari keel (varem ka läänemari keel; ) on soome-ugri keel, mida kõneldakse Venemaa Föderatsioonis, Marimaal Mäemari, Jurino ja Kilemarõ rajoonis. Selle lähim sugulane on niidumari keel, ehkki need kaks ei ole vastastikku mõistetavad.

Mäemari kirjakeeles kasutatakse mäemari kirillitsat. Marimaal kuulub mäemari keel ametlike keelte hulka koos vene ja niidumari keelega. ISO standardis on mäemari keelekood mrj.

2002. aasta rahvaloenduse andmeil oli mäemari keele kõnelejaid 36 822, neist Marimaal 18 056 (49%). 2010. aastal oli neid 23 062.

Mäemari keeles ilmuvad ajalehed Жерӓ ja Йӓмдӹ ли! ning kirjandusajakiri У сем. Mäemari raadio edastab programmi kohaliku aja järgi 14.00-15.00 ja 18.00-19.00.


Niidumari keel

Niidumari keel (varem ka idamari keel või tšeremissi keel; ) on soome-ugri keel, mida kõneldakse Venemaa Föderatsioonis Marimaal. Selle lähim sugulane on mäemari keel, ehkki need kaks ei ole vastastikku mõistetavad.

Niidumari kirjakeeles kasutatakse niidumari kirillitsat. Marimaal kuulub niidumari keel ametlike keelte hulka koos vene ja mäemari keelega. ISO standardis on niidumari keelekood mhr.

2002. aasta rahvaloenduse andmeil oli niidumari keele kõnelejaid 460 000.


Taraškievica

Taraškievica ehk valgevene klassikaline ortograafia (valgevene keeles тарашкевіца, клясычны правапіс) on valgevene keele kirjaviis.

See põhineb tänapäeva valgevene kirjakeele normil, mille esimesena määratles 1918. aastal Branisłaŭ Taraškievič ja mis oli Valgevenes ametlikult kasutusel kuni valgevene õigekirjareformini 1933. aastal. 1933. aastast on taraškievicat kasutatud välismaal elavate valgevenelaste seas ning Valgevenes üksnes mitteametlikult.

Nimi taraškievica rõhutab selle kirjaviisi lähedust Branisłaŭ Taraškieviči tööle ning võib pärineda ajast enne Teist maailmasõda.

1994. aasta paiku võttis kirjaviisi teise nimetuse klassikaline kirjaviis kasutusele Vincuk Viačorka, tänapäevase taraškievica edendaja ja looja''.

2005. aastal, mil avaldati "Valgevene klassikaline ortograafia", normiti tänapäevane taraškievica. 2007. aastal määras Internet Assigned Numbers Authority taraškievicale omaette allkeelekoodi (täiskood on "be-tarask", kus "be" tähistab valgevene keelt).


Sile

Sile (veneetsia keeles Sil ['sil] või Siłe ['sie]) on jõgi Itaalias Veneto maakonnas.

Jõe läte asub Treviso provintsis Casacorbas (Vedelago), umbes 15 km kaugusel Trevisost. Jõgi suubub Aadria mere Venezia lahte Veneta laguuni juures .


Ellamaa turbamaardla

Ellamaa turbamaardla on turbamaardla, mis asub Harju maakonnas Saue vallas. Maardla pindala on 913,12 ha.

Tootsa kihi paksus on hästilagunenud turba puhul 1,9 m ja vähelagunenud turba puhul 1,1 m. Peale turba on maardlas ka 0,6 – 3,7 m paksuselt järvemuda.

Maardla hästilagunenud turvast saab kasutada nt kütteks, vähelagunenud turvast nt aiandusturbaks.


Endla turbamaardla

Tootsa kihi moodustab nii hästilagunenud kui ka vähelagunenud turbast.

Maardla hästilagunenud turvast saab kasutada nt kütteks, vähelagunenud turvast nt aiandusturbaks.


Epu-Kakerdi turbamaardla

Epu-Kakerdi turbamaardla on turbamaardla, mis jääb Harju, Järva ja Rapla maakonna territooriumile. Maardla pindala on umbes 25 000 ha. Maardla territooriumile jääb 9 sood.


Lavassaare turbamaardla

Lavassaare turbamaardla on turbamaardla, mis asub Pärnu maakonnas. Maardla pindala on 19 746 ha.

Tootsa kihi paksus on hästilagunenud turba puhul keskmiselt 2,7 m ja vähelagunenud turba puhul 3,4 m.

Maardla hästilagunenud turvast saab kasutada nt kütteks, vähelagunenud turvast nt aiandusturbaks.


Puhatu turbamaardla

Puhatu turbamaardla on turbamaardla, mis asub Ida-Viru maakonnas Alutaguse, Narva-Jõesuu linna ja Toila vallas. Maardla pindala on 21 064 ha.

Tootsa kihi paksus on hästilagunenud turba puhul keskmiselt 2,9 m ja vähelagunenud turba puhul 1,7 m.

Maardla hästilagunenud turvast saab kasutada nt kütteks, vähelagunenud turvast nt aiandusturbaks.


Mariel Aim

Mariel Aim (sündinud 20. augustil 1994 Elvas) on eesti poplaulja.

2011. aastal võttis ta osa Tallinna Televisiooni telesaatest "Tallinn, I'm Famous". Ta pääses saates Ivar Musta tiimis finaali.

2012. aasta alguses valmis tal koostöös W.L.T-ga (kodanikunimi Taavo Mägi) lugu "Öised teed" , mis on tuntud Cyndi Lauperi loo "Time After Time" kaverlugu.

Sama aasta augustis alustas ta koostööd produtsent Tõnu Lindretiga, kellega koos valmis neil kolm lugu.

Oktoobris 2012 valmis tal koostöös Dünastiaga lugu "Su peol on vabadus". Juunis 2014 avaldati singel "Suvetuules" .

Alates 2019. aastast tegutseb Mariel pop-rock'i bändis Tidal Dunes, kellega koos avaldati aprillis 2020 esimene singel "Drag Race" .

Juunis 2020 avaldas Mariel kaveri ja video loole "Toxic" , mis originaalis kuulub Britney Spearsi repertuaari.


Sangla turbamaardla

Sangla turbamaardla on turbamaardla, mis asub Tartu maakonnas. Maardla pindala on 12 124 ha.

Tootsa kihi paksus on hästilagunenud turba puhul 2,2 m ja vähelagunenud turba puhul 1,5 m.

Maardla hästilagunenud turvast saab kasutada nt kütteks, vähelagunenud turvast nt aiandusturbaks.


Prokuratuur (Eesti)

Prokuratuur on Justiitsministeeriumi hallatav valitsusasutus, mis osaleb kuritegude tõkestamiseks ja avastamiseks vajaliku jälitustegevuse planeerimises, juhib kohtueelset kriminaalmenetlust, tagades selle seaduslikkuse ja tulemuslikkuse, esindab kohtus riiklikku süüdistust ning täidab muid seadusega prokuratuurile pandud ülesandeid.

Prokuratuur on oma seadusest tulenevate ülesannete täitmisel sõltumatu ja tegutseb, lähtudes prokuratuuriseadusest, muudest seadustest ning nende alusel antud õigusaktidest.


OÜ Talmar & Põhi

Talmar & Põhi on 1993. aastal Raul Talmari ja Heiki Põhi loodud muusikakirjastus.

Kirjastus on välja andnud mitukümmend eesti muusikat käsitlevat nooti ja kirjastanud mitmeid muusikaraamatuid, nt Toomas Siitani õpiku "Õhtumaade muusikalugu" (1999; koos kirjastusega Avita).


Talurahva Kuulutaja

Talurahva Kuulutaja oli 1824–1889 paljude nimede all Tartus ilmunud leht, mille peasisu moodustasid Lõuna-Eesti ametlikud kuulutused.


Talveöö unenägu

Talveöö Unenägu on aastast 2000 Tallinna Linnateatri korraldatav rahvusvaheline teatrifestival.

Festival toimub biennaalina detsembri viiel viimasel päeval.


Tammsaare Teater

Tammsaare Teater on aastast 1947 Tallinnas tegutsev teater.

Aastatel 1947–1991 ja 1994–1996 kandis teater nime A. H. Tammsaare nimeline Rahvateater. 1991. aastal ühines teater nukurahvateatriga Käpik ja aastatel 1991–1994 tegutseti koos nime Toomteater all. 1996. aasta jaanuaris sai Toomklubi endale sooja ja ruumika kodu Vene tänaval, kuhu sai kolida ka teater. Alates 1996. aasta märtsist kandis teater jälle nime A. H. Tammsaare nimeline Teater. Aastast 2011 tegutseb teater mittetulundusühinguna Tammsaare Teater.


Teater ja Muusika

Teater ja Muusika oli 1941. aasta jaanuarist juunini Tallinnas ilmunud ajakiri. Ajakirja toimetaja oli Paul Rummo.

Ajakiri loodi seetõttu, et asendada Nõukogude võimu kinni pandud samateemalisi ajakirju Teater ja Muusikaleht.


Tehnika Ajakiri

Tehnika Ajakiri oli igakuine ajakiri, mis ilmus Tallinnas aastatel 1930–1940.

Ajakiri jätkas 1922–1927 ilmunud ajakirja Eesti Raudtee ja 1928–1929 ilmunud ajakirja Tee ja Tehnika järjepidevust.

Ajakirjas kajastati muu hulgas ehituse, energeetika, materjaliteaduse, teede temaatikat.

Aastatel 1936–1940 ilmus ajakirja lisaväljaanne Insenerikoja Teated.


The Murphy Band

The Murphy Band oli aastatel 1925–1929 tegutsenud Eesti esimene kutseline džässorkester.

Orkestrisse kuulusid algul Kurt Strobel (trummid), Rolf Eichwald (viiul) ja Konstantin Paalse (bandžo), kellega aastal 1925 ühinesid Wolfgang Pachla (klaver; samal aastal vahetas ta välja Victor Compe), Eugen Allas (bandžo, hiljem saksofon) ja Jakov Zahharov (trompet). Orkestrit juhtis Victor Compe.

Ansambel esines muu hulgas mitmes Saksamaa linnas.

Aastal 1929 lahkusid ansamblist Kurt Strobel ja Konstantin Paalse, mistõttu ansambli juht Victor Compe korraldas ansambli ümber, pannes talle uueks nimeks The Estonia Dance Orchestra.


Kuld-nõelköis

Kuld-nõelköis (Epipremnum aureum) on võhaliste sugukonda kuuluva nõelköie perekonda kuuluv ronitaimeliik. Kuld-nõelköis on rahvapäraselt tuntud kui Tarzani köis (ka kujul "tarsaniköis" ja "tarzaniköis").

Kuld-nõelköis on igihaljas liaan, mis looduses kasvab kuni 20 meetri kõrguseks. Lehed võivad olla peaaegu üleni rohelised, aga ka mitmesuguses suuruses kollaste triipude ja laikudega. Noortel taimedel on lehed väikesed ja südamekujulised. Troopikas kasvavatel vanadel taimedel on lehed hiigelsuured ja sulgjate lehehõlmadega. Kuld-nõelköis on populaarne toataim. Ta on leplik ja vähenõudlik taim ning tõhus õhupuhastaja. Tubase potitaimena kasvaval nõelköiel lõhestunud lehti, nagu looduses, peaaegu kunagi ei moodustu.


Nils Muižnieks

Nils Muižnieks (sündinud 31. jaanuaril 1964 Los Angeleses) on läti politoloog ja inimõigusaktivist. Ta oli 2012–2018 Euroopa inimõigustevolinik.

Muižnieks sündis läti põgenike perekonnas. Ta õppis Princetoni ja Berkeley Ülikoolis politoloogiat. Tema doktoriväitekirja pealkiri oli "The Baltic popular movements and the disintegration of the Soviet Union".

1994–2002 oli ta Läti inimõiguste ja rahvusuuringute keskuse direktor. 2002–2004 oli ta Läti integratsiooniminister. 2004 kandideeris ta Läti Esimese Partei nimekirjas Euroopa Parlamenti. Seejärel töötas ta Euroopa Rassismi ja Sallimatuse Vastase Komisjoni liikme (2005–2010) ja esimehena (2010–2012). Jaanuaris 2012 valiti ta Euroopa Komisjoni inimõigustevoliniku kohale ning ta asus ametisse 1. aprillil.

2020. aastast töötab ta Amnesty Internationali Euroopa haru direktorina.


Toomapojad

Toomapojad oli aastatel 1966–1973 tegutsenud Eesti biitmuusikaansambel. Ansambel on ka hiljem esinenud festivalidel ja kontsertidel.

Ansambli koosseisu kuulusid teiste seas Aare Kreilis (solist), Jaan Loot ja Toivo Tasa.

Ansambli repertuaaris oli Eesti rahvalikke laule, biit-, rokkmuusika palasid.

Ansambli tuntuimad lood olid näiteks "Õrn ööbik", "Kullast süda" ja "Pilv puistab lund".


Tuisuline

Tantsuansambel Tuisuline on alates 1951. aastast tegutsev rahvatantsukollektiiv.

Kollektiiv moodustati Tallinna Tuletõrje Ühingu klubis, kui 29. detsembril 1950 tuli kokku viis tantsupaari.

1963. aastal pälvis kollektiiv isetegevusliku rahvatantsuansambli nimetuse.

Ansambel viljeleb eeskätt eesti rahvatantse ja nende seadeid. Samuti on esitatud ka teiste rahvaste rahvatantse, näiteks valgevene, moldaavia, läti tantse.

Hooajal 2016/2017 tegutsesid ansambli juures põhirühm, segarühm, algajate segarühm, naisrühmad (üks suuremate ja teine väiksemate kogemustega naistele) ja lasterühm koostöös Tallinna Saksa Gümnaasiumiga.


TriaLogos

TriaLogos on aastast 1998 toimuv rahvusvaheline kultuuridialoogi festival.

Festivali eesmärke on Vene ja Lääne-Euroopa kultuuriruumide vahel luua dialoogifoorum, samuti püütakse otsida kultuurilise mitmekesisuse säilitamise võimalusi, tegeldakse rahvuskultuuride kestvuse temaatikaga. Festivali kultuuridialoogid toimuvad nii intellektuaalsel, kunstilisel kui ka religioossel tunnetustasandil.


Toronto Eesti Täienduskoolid

Toronto Eesti Täienduskoolid (inglise keeles Toronto Estonian Supplementary Schools) on Torontos tegutsev õppeasutus, kus õpetatakse eesti lapsi ja noori. Asutus koosneb algkoolist, keskkoolist ja gümnaasiumist, eraldi antakse ka eesti keele kursuseid.

Kool sai alguse 1949. aastal St. Johni kiriku ruumides avatud algkoolist, mida juhtis sealne Peetri koguduse õpetaja Oskar Puhm. Aastast 1960 tegutseb algkool Toronto Eesti Majas. Aastal 1964 avas kool ka keskkooli ja aastal 1982 gümnaasiumi.

Aastal 2003 oli alg-, keskkoolis ja gümnaasiumis vastavalt 82, 52 ja 13 õpilast, keelekursustel käis 2003. aastal 27 inimest.


Uudisleht

Uudisleht oli aastatel 1927–1940 Tallinnas ilmunud leht, mis kajastas kõmulisi teemasid.

Ajaleht ilmus esimestel aastatel nädalas korra, 1928. aastast kaks korda nädalas, 1931. aastast kolm korda nädalas, 1933. aastast neli korda nädalas, 1933. aasta lõpust viis korda nädalas ja aastal 1940 ilmus iga päev (päevaleht). Toimetus asus Tallinnas, Rataskaevu 9. Väljaandja oli J. Loosalu, toimetuse juhataja T. H. Treufeldt ja vastutav toimetaja A. Peterson. Karikatuure joonistasid Oskar Veldemann ja Jaan Jensen.

Ajalehel oli mitu tasuta kaasannet, näiteks Noorte Uudisleht ja Koduleht.


Mecheleni rüüstamine

Mecheleni rüüstamine oli sündmus Kaheksakümneaastase sõja (1568–1648) ajal, kui Hispaania sõdurid ründasid 2. oktoobril 1572 Mecheleni linna Flandrias ja rüüstasid selle.

1522. aastal sõlmis Saksa-Rooma keiser Karl V oma noorema venna, ertshertsog Ferdinandiga jagamislepingu, millega Habsburgid jagunesid Austria ja Hispaania haruks. 1549. aasta Pragmaatilise sanktsiooniga kuulutas Karl Seitseteist provintsi ühendatuks ja jagamatuks Habsburgide valduseks. Oma tagasiastumisel jättis ta Hispaania pärandi oma ainsale elusolevale pojale Felipe II-le.

Aragoni ja Kastiilia kuninga (1556–1598), Burgundia hertsogi (1555–1598) ja Milano hertsogi (1554–1598) Felipe despotism ja tema karmid vastureformatsioonimeetmed põhjustasid Hollandi mässu peamiselt kalvinistlikes Hispaania Madalmaade provintsides, mis viis Kaheksakümneaastase sõja puhkemiseni aastal 1568.


Vaba Maa

Vaba Maa oli aastatel 1918–1938 Tallinnas ilmunud ajaleht (päevaleht), mida andis välja OÜ Vaba Maa.

Ajaleht ei ilmunud esmaspäeviti, mil ilmus Esmaspäev. Vaba Maa viimane peatoimetaja oli Eduard Laaman. Aastatel 1918–1932 oli see Eesti Tööerakonna ja 1932–1935 Rahvusliku Keskerakonna häälekandja.

Ajalehes ilmus 17. veebruaril 1938 nelja Gori poolt joonistatud karikatüüri Adolf Hitlerist, Herman Göringist, Saksa sõjaministrist Werner von Blombergist, marssal Tshiang Kai-shekist ja Saksa välisminister Konrad von Neurathist. Järgmisel päeval Eesti välisminister Friedrich Akel saatis salajase kirja nr. 563 siseminister Kaarel Eenpalule, "et pilkepildid välisriikide riigipeade ja riigi tegelaste kohta on täiesti lubamatud ja et samuti tuleb hoiduda pahakspanevatest kirjutistest välisriikide, eriti meie suurte naabrite aadressil". Samal päeval Akel veel saatis teise salajase kirja nr. 564 siseminister Eenpalule, et karikatuurid "kahjustavad meie suhteid Saksamaaga".

Ajalehe vastutav peatoimeja Olev Soots kuulati üle 28. veebruaril. Siseminister Eenpalu otsustas Kaitseseisukorra seaduse § 9 p. 8 alusel ajalehe "Vaba Maa" ilmumise seisma panna, kuna selle "toimetus on teadlikult kahjustanud Eesti Vabariigi välispoliitika huvisid".

Ajalehe Vaba Maa viimane number ilmus 4. märtsil 1938.


Vagabund

Vagabund oli Eesti kirjastus, mis tegutses aastatel 1991–2008 Kirjastus pidas ennast 1990. aastal ilmunud kultuurilehe Vagabund õigusjärglaseks.

Kirjastust juhtis ja raamatuid toimetas Joel Sang.

Ettevõte kirjastas luulet, esseesid, filosoofiateemalisi teoseid. Kirjastus on kirjastanud ka raamatuid sarjast "Avatud Eesti raamat".


Õigem Valem

Õigem Valem Tallinnas tegutsev kirjandusrühmitus, mille esimene avalik esinemine leidis aset 1998. aastal.

Rühmituse moodustasid Jan Kaus, Kalju Kruusa, Fagira D. Morti, Juku-Kalle Raid.


Välis-Eesti

Välis-Eestiks nimetatakse väljaspool Eestit elavate eestlaste kogukonda. See on olnud ka mitme väljaande nimi: Välis-Eesti (ajakiri 1926) oli 1926 ja 1936–1940 New Yorgis ilmunud ajakiri. Välis-Eesti (ajakiri 1929) oli 1929–1940 Tallinnas ilmunud ajakiri. Välis-Eesti (ajakiri 1996) oli 1996–1997 Tallinnas ilmunud ajakiri. Välis-Eesti (ajaleht) oli 1944–1995 Stockholmis ilmunud paljusid teemasid käsitlev ajaleht.


Võitleja

Võitleja on aastast 1952 ilmuv eesti sõjameeste ja vabadusvõitlejate globaalne väljaanne.

Leht ilmus asutamisaastast 1979. aastani Saksamaal: 1952–1956 Ettlingenis, 1956–1979 Heidelbergis. Aastast 1980 ilmub leht Torontos. Lehte on välja andnud Eesti Võitlejate Ühing Saksamaal.

asub lehe toimetus Torontos, lehte aga trükitakse Keilas. Ajaleht ilmub neli korda aastas. Aastast 2009 on ajalehe toimetaja Jaanika Kressa.


Markianos Herakleast

Markianos Herakleast (kreeka keeles , ladina keeles Marcianus Heracleensis; 4. sajand pKr) oli hilisantiigi hellenistlik geograaf.

Markianos mainib oma teostes muuhulgas Eestile lähedast jõge nimega Turuntes (kreeka Тουρουντης), mille asukoht on tänini teadmata. Ptolemaiose ja Markianose järgi sai Turuntes alguse Ripea mägedest ning suubus Sarmaatia ookeani (st Läänemere) Veneedi lahte. Pihkva ajaloolase Anatoli Aleksandrovi arvates võis see nimi tähistada pikemat veeteed, mis kulges Polova jõest mööda Velikaja jõge, üle Pihkva ja Peipsi järve ning lõpuks piki Narva jõge.

Eesti keeles on tema nimest kasutatud ka eksklikke, vene ja inglise keele kaudu tuletatud värdvorme nagu "Herakleitose Markianus".


Tartu telemast

Tartu telemast on telemast Tartus, mis on ehitatud 1957. aastal. Kõrgus on 192 meetrit.

Asub aadressil Soinaste 8A.


Sele

Sele (ladinakeelne nimi Silarus) on jõgi Edela-Itaalias Campania maakonnas, Salerno ja Avellino provintsides. Jõgi on 64 km pikk.

Jõe läte asub Avellino provintsis Caposeles, Paflagone mäe kagunõlval Picentini mägedes. Jõgi suubub Türreeni mere Salerno lahte Eboli lõunanurgas.

Sele peamised lisajõed on Tanagro, Bianco, Melandro, Platano, Pergola ja Calore Lucano.

Sele jõe suudmes (Foce del Sele), mõne kilomeetri kaugusel Paestumist põhjas, asus Hera pühamu. Sellest dooria templist (6. sajandi lõpp eKr) on säilinud metoope.

Silaruse lahingus (212 eKr) alistas Hannibali juhitud Kartaago armee preetor Marcus Centenius Penula juhitud roomlaste sõjaväe.

Aastal 71 eKr purustas Marcus Licinius Crassus Silaruse juures Spartacuse juhitud väed.


Hérault' departemangu haldusüksuste loend

Hérault' departemangu haldusüksuste loend toob ära kõik Prantsusmaa Hérault' departemangu haldusüksused (alldepartemangud, kantonid ja vallad). Lisaks on toodud ka INSEE kood. Montpellier' linna puhul on toodud ka kantonitesse kuuluvad linnaosad.


Krista Kiuru

Krista Katriina Kiuru (sündinud 5. augustil 1974 Poris) on Soome sotsiaaldemokraatlik poliitik. Ta oli 24. juunist 2014 kuni 29. maini 2015 Alexander Stubbi valitsuse haridusminister ja kommunikatsiooniminister. 6. juunist 2019 on ta Soome rahvastiku- ja sotsiaalteenuste minister (Antti Rinne valitsuses ja alates 10. detsembrist 2019 Sanna Marini valitsuses).

Enne seda oli ta 24. maist 2013 Jyrki Kataineni valitsuse haridusminister ja veelgi varem kommunikatsiooni- ja eluasememinister.

Ta on riigiteaduste magister. Ta on enne Eduskunna liikmeks valimist tegutsenud sotsiaaldemokraatlikes noorte- ja õpilasorganisatsioonides. Samuti oli ta Ulvila lütseumis filosoofia, usundiõpetuse ja draamakasvatuse õpetaja.

Aastal 2007 valiti ta SDP nimekirjas Satakunta valimisringkonnast 5560 häälega Eduskunna liikmeks. Aastal 2011 valiti ta 7786 häälega uuesti Eduskunna liikmeks. 22. juunil 2011 sai ta Jyrki Kataineni valitsuses kommunikatsiooni- ja eluasemeministriks.


Bussento

Bussento on jõgi Edela-Itaalias Campania maakonnas Salerno provintsis.

Jõe läte asub Cervati mäe nõlval, umbes 900 meetri kõrgusel merepinnast. Jõgi suubub Türreeni merre Policastro lahes, kaks kilomeetrit Policastro Bussentino keskusest edelas.

Umbes 20 km kaugusel jõe lättest asub Sabetta tehisjärv (650 000 km³).

Aastal 194 eKr rajasid roomlased jõe suudmele Buxentumi koloonia.


Raul Vester

Raul Vester (sündinud 13. juunil 1982 Narvas) on eesti laulja (tenor), vabakutseline näitleja, õhtujuht ja graafik.

Raul hakkas muusikaga tegelema 4- ja kunstiga 13-aastaselt. On laulnud 2003–2007 Tartu Akadeemilises Meeskooris ning 2007–2009 Tallinna Tehnikaülikooli Meeskooris tenorina. Töötab MTÜ-s Romantiline Muusika kunstilise juhina. Raul Vesteri juhendamisel tegutseb juba rahva lemmikuks saanud ansambel Meremees.

Vester on algatanud uuenduslikke muusikaprojekte, näiteks "Rahvalik lauluvara", kogudes ja taaselustades ammu unustatud loomingut.

14. veebruaril 2003, kui eesmärgiga populariseerida vanu laule asutati ansambel Romantika, oli ta üks selle asutajaid ja lauljaid. Raul Vesterit peetakse Raimond Valgre heliloomingu asjatundjaks.

Vester on õppinud kunsti Tartu Kunstigümnaasiumis ja seejärel Tartu Kõrgemas Kunstikoolis, kus ta õppis disaini.


Angitola järv

Angitola järv (hääldus , itaalia keeles Lago Angitola, Lago dell'Angitola) on tehisjärv Lõuna-Itaalias Calabria maakonnas Vibo Valentia provintsis, Maierato ja Monterosso Calabro territooriumil. Aadria meri jääb järvest umbes 3 kilomeetri kaugusele läände.

Veekogu rajati Agnitola jõele 1966. aastal.


Romantika (ansambel)

Romantika on vokaal-instrumentaalansambel, mis asutati 14. veebruaril 2003 Tartus.

Repertuaariks enamjaolt estraad, romantiline popp, muusikalid, operett, Raimond Valgre looming jt. Traditsiooniks on saanud iga-aastased sõbrapäevakontserdid Elva raekoja saalis.


Ladõžõnka

Ladõžõnka (ukraina keeles Ладижинка) on küla Ukrainas Tšerkassõ oblastis Umani rajoonis. Elanike arv on 2286. Pindala on 10,10 km².


Veterinaar- ja Toiduamet

Veterinaar- ja Toiduamet (lühend VTA) oli Eesti Põllumajandusministeeriumi hallatav valitsusasutus, mis muu hulgas teostas ja korraldas Eestis riiklikku veterinaarjärelevalvet.

VTA-l oli keskasutus, millele allus 15 maakondade veterinaarkeskust.

1. jaanuarist 2021 moodustati Põllumajandusameti ning Veterinaar- ja Toiduameti ühendamisel Põllumajandus- ja Toiduamet.


Henna Virkkunen

Henna Maria Virkkunen (sündinud 4. juunil 1972 Joutsa vallas Soomes) on Soome poliitik, Euroopa Parlamendi liige.

2011–2014 oli ta Jyrki Kataineni valitsuse regionaal- ja transpordiminister. Ta osutus valituks 2014. aasta Euroopa Parlamendi valimistel ning töötas alates juulist 2014 Euroopa Parlamendi liikmena.

Ta kuulub Koonderakonda. Ta oli haridusminister 11. detsembrist 2008 kuni 22. juunini 2011 (nii Matti Vanhaneni teises valitsuses kui ka Mari Kiviniemi valitsuses). Jyrki Kataineni valitsuses oli ta 22. juunist 2011 regionaalminister, pärast Vasakliidu lahkumist valitsusest 4. aprillil 2014 ühtlasi transpordiminister.

2019. aasta Euroopa Parlamendi valimistel valiti ta 70 687 häälega uuesti Euroopa Parlamendi liikmeks.


Animas Forks

Animas Forks on Ameerika Ühendriikides Colorado osariigis San Juani maakonnas asuv kummituslinn. See asub Silvertonist 19 kilomeetrit kirdes.


Colorado kummituslinnade loend

Siin on mittetäielik Colorados asuvate kummituslinnade loend. Colorados on rohkem kui 600 kummituslinna, millest enamus olid varem kaevanduslinnad ja on tänapäeval populaarsed turismiatraktsioonid.

19. sajandi lõpus vallandunud kullapalavikuga tekkisid Colorados kaevanduslaagrid ja linnad otseses mõttes nagu üleöö. Tuhanded mehed saabusid Coloradosse otsima sädelevaid mineraale. Asulad rajati kaljustele nõlvadele, rohustel niitudele ning ojade ja jõgede kallastele – kus iganes arvati olevat kulla või hõbeda leiukoht.

Palju linnad, nagu Central City, Leadville ja Cripple Creek olid nii edukad, et nad kasvasid suurteks linnadeks, mõned linnad olid sel ajal suuremad kui Denver. See kaevandus buum tõi Coloradole riikliku tunnustuse kui ühele kõige tulusamale kohale 19. sajandi lõpus.

Enamik neist linnadest hääbus täielikult, kui kaevandamisega oli maak ammendatud ja kaevandused suleti. Paljud linnad sattusid raskustesse pärast hõbede devalveerimist 1893. aastal. Mõned asulad olid pühendanud täielikult maagi freesimisele või sulatamisele. Kaevanduste sulgedes hüljati ka nemad. Üksikud; siiski ei hääbunud iial, kuna nad pöörasid oma fookuse mõnele muule majanduslikele ettevõtmistele, olid asunud peateedel ja võtnud tulu turistide teenindamisvõimalustest. Nende linnade hulka kuulusid Leadville, Breckenridge ja Idaho Springs.

Ainult kolmes Colorado "kummituslinnas" toimuvad ikka veel aktiivsed kaevandustegevused: Victoris, Lake Citys ja Gold Hillis. Nende hulka kuuluvad ka Colorado fordid. Enamik neist asutati Metsiku Lääne indiaanisõdade ajal ja hüljati, kui neid ei olnud enam vaja. Seal on mitmeid linnu, mis jätkasid näitamist linna vana jäänuseid või rekonstruktsioone. Teised on muutnud kogu linna. Paljudes nendes vanades asulates, võivad endiselt inimesed isegi elada.

Kaevandamine ei olnud alati põhjus linnade saamisel "kummituslinnadeks." Mõned on endised farmilinnad, eriti Ida-Colorado tasandikel, kus mõned linnad on inimtühjad rahvaarvu vähenemise tõttu maapiirkondades; muud linnad hääbusid, kui postitõlla peatuskohad jäeti maha; asulad, mis olid asutatud toetamaks raudteeliine ning mis ei eksisteerinud kaua; vähesed ehitati kuurortlinnadeks ja need lihtsalt ei töötanud; ja mõned jäid vee alla veehoidlate rajamisel.

Need vanad linnad, mis on jätkuvalt mingil viisil ellu jäänud, pakuvad huvitavaid pilguheite ajaloosse, vaateid Vanale Metsikule Läänele, lugusid legendaarsetest isikutest jne.


Howardsville (Colorado)

Howardsville on USA-s Colorados San Juani maakonnas olev kohaliku omavalitsuseta paik.

Howardsville asub piki Animasi jõge Cunningham Creeki oja suudmes 2971 m kõrgusel merepinnast.

Howardsville'i asutas 1874 Bullion City Company ja algselt kandis asula nime Bullion City. Juba 1875 nimetati ta ümber, aga pole teada, kas leitnant Howardi järgi, kes oli sel ajal sealkandis kohaliku tähtsusega tegelane, või George Howardi järgi, kel oli sealkandis majake.

Bullion City oli San Juani maakonna esimene halduskeskus, aga juba 1875 viidi maakonnakeskus sealt ära. Tänapäeval asub San Juani maakonna keskus Silvertonis, kus on ka kogu maakonna ainus kohalik omavalitsus.


Ene-Silvia Sarv

Ene-Silvia Sarv (sündinud 6. veebruaril 1945 Võrus) on Eesti kasvatusteadlane, õpetaja ja õppejõud.


Trasimeno järv

Trasimeno järv (ladinakeelne nimi Trasimenus; itaalia keeles Lago Trasimeno, ), tuntud ka kui Perugia järv (Lago di Perugia), on järv Kesk-Itaalias Umbria maakonnas Perugia provintsis. Madalaveelise, laminaarse voolusega järve kõrgus merepinnast on 258 meetrit, pindala 128 km², valgala pindala 309 km². Järv on pindalalt Apenniini poolsaare suurim ning Garda, Maggiore ja Como järel Itaalia suuruselt neljas järv.


Varak

Varak oli Eesti kirjastus, mis tegutses aastatel 1925–1941 Tallinnas. Selle asutas Bernhard Linde.

Varak kirjastas tõlkeilukirjandust, elulugusid, mälestusi.


Eesti Vabadusliit (1945)

Eesti Vabadusliit oli 1945. aasta veebruaris Saksamaal loodud eesti organisatsioon. Selle patrooniks valiti Heinrich Himmler.


Varamu

Varamu oli aastatel 1937–1940 Tallinnas ilmunud kuuajakiri. Aastal 1940 hakkas ajakirja asemel ilmuma ajakiri Viisnurk.

Ajakirja andis välja K/O.-Ü. "Kultuurkoondis" Tallinnas, vastutav ja tegevtoimetaja oli Henrik Visnapuu, kunstiosakonna toimetaja Rudolf Paris. Aastas ilmus kümme numbrit, iga number vähemalt 142 lehekülge. Ajakiri avaldas luuletusi, romaani- ja näidendikatkeid, novelle, probleemartikleid humanitaar- ja rakendusteaduste ning muusika (koos noodilisadega) alalt, teatri-ja kunstikroonikat, arvustusi, eesti ja väliskunstnike reproduktsioone, käsitles ka poliitilisi päevaprobleeme..


Varangu järvelubjamaardla

Varangu järvelubjamaardla on endine üleriigilise tähtsusega järvelubjamaardla, mis asub Lääne-Viru maakonnas Väike-Maarja vallas. Maardla pindala on 73 ha.

Tootsa kihi paksus on 1,6 m ja geoloogiliselt on see Kvaternaari ladestu järvelubi. Maardla katendi paksus on 0,4 – 2 m.

Maardlast ei kaevandata


SA Theatrum

SA Theatrum (ametliku nimega Sihtasutus THEATRUM) on aastal 2005 asutatud sihtasutus, mis jätkab aastal 1994 asutatud stuudioteatri Theatrum tööd.

Stuudioteatri asutasid 1994 Eesti Humanitaarinstituudi teatriõppetooli üliõpilased ja õppejõud (Lembit Peterson, Juhan Viiding) ning Vanalinna Hariduskolleegiumi teatriprogrammist osavõtjad.

Sihtasutus kasutab oma tegevuseks Tallinna Dominiiklaste kloostri aidahoone III korrust.


Teleteater

Teleteater oli Eesti Televisiooni struktuuriüksus, kus alates 1956. aastast toodeti telelavastusi.

2006. aasta seisuga oli Teleteatri töö ja loominguna teleekraanile jõudnud 400 telelavastust.

Esimene telelavastus oli Eduard Vilde jutustuse "Nimekiri" instseneering.

Teleteatri kaudu on ETV ekraanile jõudnud ka telemuusikale (esimene aastal 1959), teleoopereid (esimene aastal 1963) ja lastelavastusi.


Võrukeste lipp

Võrukeste lipp või ka võru (võro) lipp on lipp, mis on mõeldud sümboliks võru keelele, selle kõnelejaile ja nende maale – vanale Võrumaale, mis on võru keele- ja kultuuriala. Valge kaheksakannaga roheline lipp valiti lipukonkursi paljude kavandite hulgast võrukeste lipuks 2013. aastal.


Nastiklased

Nastiklased (Colubridae) on madude liigirohkeim sugukond. Neid on väga mitmesugustes elupaikades kõigil mandritel peale Antarktise. Eesti looduses on ainsa liigina esindatud harilik nastik. Nastiklaste levila piiriks on üldiselt 55 kraadi põhjalaiust, erandiks vaid Euroopa, Loode-Venemaa ja Skandinaavia maad, kus levila ulatub 65. laiuskraadini Soomes. Nii puuduvad nad suuremal osal Venemaast ja Kanadast, Austraaliast ja ka Iirimaalt ja Uus-Meremaalt.


Teatrielu

"Teatrielu" on aastatel 1961–1985 ja aastast 1995 ilmuv teatriteemaline kogumik.

Esimene kogumik, mis kajastas 1961./1962. aasta hooaega, kandis pealkirja "Teatrimärkmeid". Pärast seda hooajani 1978/1979 kandis pealkirja "Teatrimärkmik". Aastatel 1980–1985 ilmus kogumik aastaraamatuna, kandes pealkirja "Teatrielu". Aastast 1995 kannab pealkirja "Teatrielu".


Eesti Harrastusteatrite Liit

EHLi asutasid 1989 kuusteist harrastusteatrit.

EHL korraldab üleriigilisi ja rahvusvahelisi teatrifestivale ja -projekte, teatritevahelist välissuhtlust, aastast 2000 (loodi õpikeskus) ka koolitust.

Aastast 1991 kuulub EHL Ülemaailmsesse Harrastusteatrite Liitu (International Amateur Theatre Association, IATA).


Balaruc-le-Vieux

Balaruc-le-Vieux [bala'rük le vjöö] on asula ja vald Lõuna-Prantsusmaal Oksitaania piirkonnas Hérault' departemangus.

Asula saub Thau basseini kirdenurgas, ning vald on surutud Gardiole mäemassiivi ja järve vahele. Valda lahutab Sète linnast 6 kilomeetrit.


Tippmeloodia

"Tippmeloodia" oli aastatel 1971–1975 Jüri Roomere eestvõttel korraldatud lauluvõistlus.

Eelvoorus osalenud laulud esitati raadios, ja nende seast valiti lõppvooru pääsevad laulud. Lõppvoor toimus Estonia kontserdisaalis avaliku kontserdina, kus selgitati aasta tippmeloodia.

Võitjateks tulid näiteks Rein Rannapi laul "Sa tule nüüd" ja Arne Oidi "Nii kaugel kõik".


Castelnau-de-Guers

Castelnau-de-Guers [kastel'noo de ger] on asula ja vald Lõuna-Prantsusmaal Oksitaania piirkonnas Hérault' departemangus.

Vallas asub gooti stiilis Saint-Sulpice kirik (XIII-XIV sajand).


Tubin ja tema aeg

"Tubin ja tema aeg" on aastast 2001 toimuv rahvusvaheline muusikafestival, mis keskendub Eduard Tubina loomingu tutvustamisele ja mängimisele. Festival jätkab aastal 1990 ja 1995–1996 toimunud Eduard Tubina muusikapäevade järjepidevust.

Festivali korraldavad Rahvusvaheline Tubina Ühing ja Eesti Kontsert.

Festival on peale Tallinna toimunud ka nt Tartus, Viljandis, Peterburis.


Saint-Pons-de-Thomières

Saint-Pons-de-Thomières [sen pons de tomiee're] on asula ja vald Lõuna-Prantsusmaal Oksitaania piirkonnas Hérault' departemangus.

Tänapäevane vald on tekkinud kahe küla – Thomières' ja Saint Ponsi – kokkukasvamisel.

Saint-Pons de Thomières' klooster rajati Toulouse'i krahvi Raymond III Ponsi poolt märter Saint Pons de Cimiezi auks.


Tudengijazz

Tudengijazz on aastast 1982 toimuv rahvusvaheline üliõpilaste džässifestival.

Festivali eesmärkide seas on toetada Eesti ja välismaa muusikute ühisprojekte, tutvustada noortele džässi ning neid kaasata džässimuusika viljelemisse.


Nézignan-l'Évêque

Nézignan-l'Évêque [nesin'ja lev'ek] on asula ja vald Prantsusmaal Oksitaania piirkonnas Hérault' departemangus.


Tallinna keelpillikvartett

Tallinna keelpillikvartett on aastal 1984 asutatud keelpillikvartett.

Kvarteti esimesse koosseisu kuulusid Urmas Vulp (I viiul), Toomas Nestor (II viiul), Andrus Järvi (vioola) ja Teet Järvi (tšello). Hiljem on mitmed mängijad vahetunud. Asutamise ajal kandis kvartett nime Tallinna Riikliku Konservatooriumi keelpillikvartett (TRK keelpillikvartett).

Keelpillikvartett on esinenud mitmel rahvusvahelisel muusikafestivalil, nt Torontos "Sound Pressure'il" ja Pariisis "Saison Balte'il". Samuti on üles astutud üleriigilistel muusikafestivalidel, nt NYYD ja David Oistrahhi Festival.

Aastal 2003 pälvis keelpillikvartett Heino Elleri nimelise muusikapreemia.


Eesti Keelpilliõpetajate Ühing

Põhikirja järgi on ühingu eesmärgid muu hulgas "laste ja noorte keelpillimängu arendamise Eestis ning keelpilliõpetajatele täienduskoolituste korraldamine".

Aastast 1992 on ühing Euroopa Keelpilliõpetajate Ühingu (ESTA) liige.


Saint-Gervais-sur-Mare

Saint-Gervais-sur-Mare on asula ja vald Prantsusmaal Oksitaania piirkonnas Hérault' departemangus.

Prantsuse kuningriigi ajal kandis vald nime Saint-Gervais-Ville, et erineda vallast Saint-Gervais-Terre (või ka Saint-Gervais-Terre-Foraine) viimasest on tänapäeval saanud Rosis' vald.


Tallinna Riikliku Konservatooriumi keelpillikvartett

Kvarteti esimesse koosseisu kuulusid Evald Turgan, Vladimir Alumäe, Herbert Laan ja August Karjus.

Aastatel 1956–1959 oli kvartett Eesti NSV Riikliku Filharmoonia koosseisus (sel perioodil nimega Eesti NSV Riikliku Filharmoonia keelpillikvartett).


FC Jazz

FC Jazz on Soome jalgpalliklubi, mis hooajal 2013 mängib riigi kolmandas liigas Kakkonen. Klubi kodulinn on Pori.

Aastatel 1934–1991 oli klubi nimi Porin Pallo-Toverit (PPT). FC Jazz on tulnud Soome meistriks aastatel 1993 ja 1996.


La Salvetat-sur-Agout

La Salvetat-sur-Agout [la salve'ta sür a'guu] on asula ja vald Prantsusmaal Oksitaania piirkonnas Hérault' departemangus.

Vald on pindala suuruselt Hérault' departemangu teine vald. Selle alal asub üle 139 külakese. Valla keskus asub Vèbre ja Agout' jõe kokkujooksul.

Vallaga on seotud Jacques-Maurice de Saint-Palais, kes oli 19. sajandil Vincennes'i piiskop (USA).


Psühhonaut

Psühhonaut (kreeka keeles ψυχή psychē 'hing/vaim/meel' ja ναύτης naútēs 'meremees/navigaator') on isik, kes aktiivselt uurib psüühikat, kasutades hallutsinogeene ja/või transsi või nägemusi tekitavaid, taju avardavaid ning meelt uurivaid tehnikaid, nagu näiteks meditatsioon, šamanistlikud rituaalid, enesesisendus, hüpnoos, sensoorne deprivatsioon, teadlikud unenäod jne.


Torma pasunakoor

Torma pasunakoor (ka Torma puhkpilliorkester) on aastast 1848 Tormas Jõgeva vallas tegutsev puhkpilliorkester.

Aastatel 2006–2018 tegutses Torma pasunakoor koostöös Kaitseliiduga, oli registreeritud mittetulundusühinguna ja kandis nime Kaitseliidu Jõgeva Maleva ja Torma Valla Ühisorkester. 2018. aastal muudeti nimi uuesti Torma puhkpilliorkestriks, sest haldusreformi tulemusel lakkas Torma vald eksisteerimast.

Torma pasunakoor on Eesti vanuselt teine pasunakoor. Eesti esimene pasunakoor on Väägvere pasunakoor, mis asutati 1839. aastal.

Torma pasunakoorile pani 1848. aastal aluse Torma kihelkonnakooli õpetaja Adam Jakobson.

Pasunakoor on osalenud kõikidel Eesti üldlaulupidudel (v.a 1965).


Saint-Chinian

Saint-Chinian [sen ši'nian] on asula ja vald Prantsusmaal Oksitaania piirkonnas Hérault' departemangus.


Vastupanuvõitluse päev

Vastupanuvõitluse päev, ka Otto Tiefi valitsuse päev, on riiklik tähtpäev, mida tähistatakse 22. septembril.

Ettepaneku 22. septembri tähistamiseks riikliku tähtpäevana algatasid 2005. aastal Isamaaliit ja Res Publica. Eelnõude esitamise käigus Riigikogule sai algsest Otto Tiefi valitsuse mälestuspäevast Vastupanuvõitluse päev. Päeva tähistati esimest korda ametlikult 2007. aastal.

22. septembrit ei valitud vastupanuvõitluse päevaks juhuslikult. Sellel päeval mälestatakse neid inimesi, kes kahe okupatsiooni vahelisel ajal interregnumit ära kasutades püüdsid taastada Eesti riiklikku iseseisvust.

18. septembril 1944, kui Saksa okupatsiooniväed olid Eestist lahkumas, nimetas Peaminister Vabariigi Presidendi ülesandeis Jüri Uluots kehtiva põhiseaduse alusel ametisse Otto Tiefi valitsuse. Kuigi äsjaloodud valitsus deklareeris neutraalsust Teises maailmasõjas, sai sinimustvalge lipp Pika Hermanni tornis lehvida vaid mõne päeva: 22. septembril okupeerisid Eesti pealinna Nõukogude Liidu väed. Vaid mõni tund enne seda, kui Punaarmee väeüksused Tallinna jõudsid, lahkusid pealinnast viimased valitsusliikmed.

Otto Tief ja tema valitsuse ministrid teadsid, et neid võib oodata niihästi Gestapo kui ka NKVD vangikong. Usk Eesti vabadusse ja sellesse, et eestlased väärivad paremat tulevikku kui võõrvõimu okupatsioon, andis julgust. Kuigi enamikule neist ei jäänud repressioonid tulemata, on elu näidanud, et nende usk ei olnud asjatu.

Vastupanuvõitluse päeva tähistatakse igal aastal akadeemiliste organisatsioonide lipuvalvete ja pärgade asetamisega Vabadussõja võidusamba jalamile ja üliõpilaskorporatsioonide Leola ja Rotalia poolt ellukutsutud traditsioonilise üliõpilasseltside ja -korporatsioonide koosviibimisega Vabaduse väljakul. Peetakse kõnesid ja meenutatakse viimast vastupanu enne Nõukogude vägede saabumist pealinna. Päeva peakorraldajad on Eesti Korporatsioonide Liit ja Eesti Memento Liit.

Põhiliselt venekeelse elanikkonna esindajad on 22. septembrit tähistanud Tallinna vabastamise päevana, sest NSV Liit ja tema õigusjärglane Venemaa Föderatsioon on alati püüdnud 22. septembrit 1944 näidata Eesti pealinna vabastamisena. Tegelikult asendus üks okupatsioon vaid teisega.


Greta Wieselgren

Margareta "Greta" Viola Wieselgren (kuni 1928 Greta Håkansson; 18. veebruar 1901 Karlskrona – 19. mai 1998 Lidingö vald) oli rootsi filoloog ja ajaloolane.

Ta õpetas Tartu Ülikoolis rootsi keelt.


Toronto Eesti Meeskoor

Toronto Eesti Meeskoor on aastal 1950 August Kiilaspea Torontos asutatud meeskoor.

Aastal 1964 tegi koor kontserdireisi Euroopasse, lauldes näiteks Rootsis ja Prantsusmaal. Aastal 1965 tegi koor samalaadse reisi USA-s.


Helene Jakobson

Helene Jakobson (sündinud Helene Väär; 16. juuni 1907 Peterburi – 25. märts 1992 Stockholm) oli eesti arst.


Toronto Eesti Segakoor

Toronto Eesti Segakoor on aastal 1951 Torontos asutatud segakoor.

1960ndatel oli see väljaspool Eestit suurim laulukoor, kus laulis üle 110 inimese.

Koori on dirigeerinud näiteks Mahta Söödor, Udo Kasemets ja Roman Toi.


Vabariiklik Noorte Viiuldajate Ansambel

Vabariiklik Noorte Viiuldajate Ansambel oli aastatel 1964–1994 tegutsenud peamiselt noortest viiuldajatest koosnev ansambel. Ansamblis mängis kuni 250 viiuldajat.

Ansambli initsiaatoreid ja ühtlasi kunstiline juht oli Erich Loit.

Ansambli repertuaar oli mitmekesine, eriti palju mängiti Eesti heliloojate palasid, ka esmaettekandes.

Ansambel pälvis auhindu, sealhulgas 1980. aastal Üleliidulise Leninliku Komsomoli preemia.


Haapsalu Keelpillifestival

Haapsalu Keelpillifestival (varem ka "Viiulimängud") toimub Haapsalus aastast 1994.

Festivali korraldab MTÜ Haapsalu Kontserdiühing.

Festivali kontsertidel mängitakse keelpillidel (peamiselt viiulite ja tšellodega) mitmekesist muusikat, sh džässi ja popmuusikat.


Väntorel (ansambel)

Väntorel oli ansambel, mis tegutses Eestis aastatel 1970–1971.

Ansambel sündis Andres Valkoneni ja Andres Talviku eestvõtmisel Tallinna Polütehnilise Instituudi juures, kandes algul nime Keldriline Heli. 1971. aasta kevadel keelustasid Nõukogude võimud selle nime kasutamise ning ansambli uueks nimeks sai Väntorel.

Ansambli repertuaari moodustasid Andres Valkoneni, Andres Talviku ja Viljar Rähni lood, samuti tehti välisansamblite lugudest töötlusi.

Ansambli ülimalt ajakohane kõla põhines olulisel määral Härmo Härmi meisterdatud elektroonsete muusikavahendite, sealhulgas süntesaatori kasutamisel.


Timothy Leary

Timothy Francis Leary (22. oktoober 1920 Springfield – 31. mai 1996 Beverly Hills) oli ameerika psühholoog, kirjanik, mõtleja ja psühhonaut.

Ta oli tuntud psühhotroopsete ainete uuringute ja propageerimise tõttu ning oma tohutu mõju tõttu popkultuurile. Ajal, kui uimastid, näiteks LSD ja psilotsübiin, olid USA-s seaduslikud, viis Leary Harvardi ülikoolis Harvardi psilotsübiiniprojekti (Harvard Psilocybin Project) raames läbi eksperimente, mille tulemuseks olid Concordi vangla eksperiment (Concord Prison Experiment) ja Marshi kiriku eksperiment (Marsh Chapel Experiment). Mõlemad uuringud andsid kasulikku teavet, kuid sellegipoolest vallandati Leary ja tema partner Richard Alpert ülikoolist.

Leary arvas, et LSD-l on psühhiaatrias ravipotentsiaali. Ta kirjutas ja pidas loenguid transhumanistlikest ideedest, mis hõlmasid kosmosemigratsiooni, intelligentsuse kasvu ja elu pikendamist (SMI ² LE) ning arendas oma raamatus Exo-Psychology (1977) välja 8-ringilise teadvusemudeli. Ta arreteeriti 1960. ja 1970. korduvalt eri maades, mille tõttu ta nägi seestpoolt 29 vanglat üle maailma. USA president Richard Nixon on nimetanud Learyt "kõige ohtlikumaks meheks Ameerikas".

Leary on üle 20 raamatu autor või kaasautor ning temast on rohkem kui tosin helisalvestist. Tema näitlejakarjääri moodustavad üle tosina esinemise filmides ja telesaadetes, üle 30 esinemise endana teiste toodetud filmides, ta produtseeris ja/või osales nii multimeedia esitlustel kui ka arvutimängudes. New York Times teatas 2011. aasta juunis, et New Yorgi avalik raamatukogu omandas Leary isiklikud arhiivid, kaasa arvatud paberid, videokassetid, fotod ja muud Leary arhiivimaterjalid, sealhulgas kirjavahetuse ja dokumendid, mis on seotud Allen Ginsbergi, Aldous Huxley, William Burroughsi, Jack Kerouaci, Ken Kesey, Arthur Koestleri, G. Gordon Liddy ja teiste tuntud kultuuritegelastega.


Varajase ja nüüdismuusika festival

Varajase ja nüüdismuusika festival oli aastatel 1978, 1986, 1987 ja 1998 toimunud muusikafestival.

Esimese festivali (1978. aastal) korraldaja oli Eesti NSV Riiklik Filharmoonia, kunstiline juht oli Andres Mustonen. Esimesel festivalil kõlasid nt Arvo Pärdi, Uno Naissoo, Lepo Sumera palad, esindatud oli ka välismaiste heliloojate looming. Muusikakollektiividest oli nii Eesti (nt ERSO puhkpillikvintett, Hortus Musicus) kui ka välismaa ansambleid.

IV festival (1998. aastal) kandis sümboolset nime "20 aastat I varajase ja nüüdismuusika festivalist".


Virumaa Muuseumid

SA Virumaa Muuseumid on aastal 2002 loodud sihtasutus, mis on Kultuuriministeeriumi haldusalas.

Esimesed 18 aastat oli sihtasutuse juhatajaks Ants Leemets. 2020. aasta märtsis valiti uueks Virumaa Muuseumide juhatuse liikmeks Viljar Vissel.


Eesti Teatri- ja Muusikamuuseum

Eesti Teatri- ja Muusikamuuseum (lühend ETMM või TMM) on Tallinnas asuv muuseum. 1. veebruaril 2019 ühinesid riigiasutused Eesti Teatri- ja Muusikamuuseum ning Eesti Ajaloomuuseum sihtasutuseks Eesti Ajaloomuuseum.

Muuseum asub Tallinna vanalinnas ja paikneb ajaloolise linnamüüri ja aastatel 1370–1380 rajatud Assauwe kaitsetorniga seotud hoones. Lisaks on muuseumil sisehoov – Karjase hoov.

Muuseum sai alguse helilooja ja organisti Peeter Süda pärandi kogumisega seotud liikumisest. 22. märtsil 1924 asutasid Mart Saar, Cyrillus Kreek ja August Pulst Peeter Süda Mälestuse Jäädvustamise Ühingu. 1931. aastal nimetati see ümber Muusikamuuseumi Ühinguks.

Muuseumi teatrikogude aluseks on näitleja Heino Vaksi pärand. 1937. aastal asutatud Teatrimuuseumi Ühing liideti 1941. aastal Muusikamuuseumi Ühinguga.

Muuseumi esimene asukoht oli Kadrioru lossis Tallinna Eesti Muuseumi ruumides. Esialgu sisaldas see üksnes Peeter Süda kogu. 1. märtsil 1934 viidi muuseum üle Tallinna Konservatooriumi ruumidesse Assauwe torni aadressil Müürivahe 12. Samas majas elas aastatel 1923–1933 konservatooriumi direktor Jaan Tamm.

Muuseumis on muusika- ja teatriosakond, muusika- ja teatrialased raamatukogud, samuti näiteks noodikogu, fonoteek.

2017. aasta kevadel avatud püsinäitus "Lood ja laulud" tutvustab Eesti ajalugu läbi teatri ja muusika ning räägib eri ajalooperioodidest kaheksa tuntud eesti kirjandusteose ja laulu kontekstis.


William Burroughs

Ta oli koos Jack Kerouaci, Allen Ginsberg´i ja Gregory Corso´ga üks peamisi biitnike põlvkonna juhtfiguure ja postmodernistlikke autoreid, keda peetakse "üheks kõige poliitiliselt teravamaks, kultuuriliselt mõjukamaks ja uuenduslikumaks kunstnikuks 20. sajandil". Tema mõju popkultuurile ja kirjandusele oli suur.

Paljud tema teosed on osaliselt autobiograafilised, põhinedes eelkõige kogemustele heroiinisõltlasena, kui ta elas Mexicos, Londonis, Pariisis, Berliinis, Lõuna-Ameerikas Amasoonase piirkonnas ja Tangieris Marokos.

Burroughs kirjutas 18 romaani ja muud pikemat teost, kuus lühijutu- ja neli esseekogu. Tema intervjuudest ja kirjavahetustest on avaldatud 5 raamatut. Ta tegi mitmesugustes projektides koostööd paljude esinejate, etendajate ja muusikutega ning on osalenud mitmes filmis.


Ken Kesey

Ta on mõjutanud oluliselt alternatiiv- ja popkultuuri. Kesey oli vastuvoolu-kultuuritegelane, kes pidas ennast vahelüliks 1950. aastate biitnike põlvkonna ja 1960. aastate hipide vahel. "Ma olin liiga noor, et olla biitnik ja liiga vana, et olla hipi" ütles Kesey 1999. aastal intervjuus Robert K. Elderile. Tema kõige tuntumaks romaaniks on "Lendas üle käopesa" (1962).


Vladimir Klotškov

Vladimir Klotškov (30. jaanuar 1938 Leningradi oblast – 18. veebruar 2013) oli Eesti jalgpallur ja jalgpallitreener.

Ta kasvas vanemateta, asus Eestisse elama pärast II maailmasõda. Ta lõpetas Lesgafti-nimelise Kehakultuuri Instituudi.

Ta tuli aastal 1961 Kopli Kalevi jalgpallimeeskonnas Eesti meistriks.


Sekundaarmähis

Sekundaarmähis (inglise keeles secondary winding) on trafo vähemalt teine mähis, millelt energia väljub ja vastandina primaarmähisele on ühendatud energia tarbijaga.


Mehaaniline muusikainstrument

Mehaaniline muusikainstrument on muusikainstrument, mis mängib sellesse sisestatud muusikapala.

Need olid populaarsed 18.–19. sajandil, kui polnud veel helisalvestust ega raadiot. Kui pillimängijat ei olnud, võis vänta keerates teha muusikat kodus, tänaval või ka jumalateenistusel.


Kolbmootor

Kolbmootor on sisepõlemismootori enam levinud tehniline lahendus. Kolbmootorid jagunevad otto- ja diiselmootoriteks, takti alusel jagunevad sädesüütega kolbmootorid omakorda kahe- või neljataktilisteks. Neljataktilises toimub termodünaamiline ringprotsess nelja kolvi käiguga, kahetaktilises toimub see kolvi kahe käiguga.

See on jõumasin, kus termodünaamilise protsessiga muudetakse kütuse keemiline energia mehaaniliseks liikumiseks.


Diiselmootor

Diiselmootor (Rudolf Diesel järgi) on kompressioonsüütega sisepõlemismootor. Diiselmootori silindrisse pihustatav kütus süttib õhus, mis kolviga kokkusurumise tagajärjel kuumeneb. Diiselmootoris saab kütusena kasutada bensiinist märksa raskemaid naftafraktsioone alates toornaftast kuni petrooleumini välja.


Kraana

Kraana on masin, mida kasutatakse raskete materjalide liigutamiseks nii vertikaalselt kui ka horisontaalselt. Kraana on varustatud nööride, trosside või kettidega, mis liiguvad mööda trossirattaid. Jõuülekande abil saab kraanaga tõsta suuri raskusi, mille liigutamine ületab inimese võimeid. Kraanasid kasutatakse tavaliselt ehituses, transpordis ja tootmises.

Esimesed teadaolevad kraanad pärinevad Vana-Kreekast, kus tõstemehhanismina kasutati inimesi või loomi. Peamiselt kasutati kraanasid kõrgete hoonete ehitamisel. Keskajal hakati kasutama sadamakraanasid, mida kasutati laevade ehitamisel ja laevadele lasti tõstmiseks (lossimiseks). Peamiselt ehitati kraanasid puidust, kuid tööstusrevolutsiooni järel hakati kasutama rauast ja terasest konstruktsioone.

Mitu sajandit kasutati kraanade jõuajamina peamiselt inimeste ja loomade füüsilist tööd, kuid ka tuule- ja vesiveskeid. Esimene mehaaniline jõuajam leiutati 18.–19. sajandi vahel. Selles kasutati aurumootoreid, mida kasutati veel ka 20. sajandil. Tänapäeval töötavad kraanad peamiselt sisepõlemis- või elektrimootoritel ning kasutavad hüdraulilisi süsteeme, mis võimaldavad tõsta veel suuremaid raskusi kui varem.

Kraanasid on väga palju eri tüüpe ja igal tüübil on spetsiifilisi kasutusotstarbeid. Väiksemaid kraanasid kasutatakse töökodades, suuremaid tornkraanasid pilvelõhkujate ehitamisel. Ujuvkraanasid saab kasutada naftapuurtornide ehitamisel või uppunud laevade päästmisel.


Bensiinimootor

Bensiinimootor ehk ottomootor on väntmehhanismi ja sädesüütega sisepõlemismootor, mille kütuseks on bensiin (või sarnaste omadustega lenduv kütus, näiteks bioetanool).

Tavaliselt segatakse bensiinimootorites kütus ja õhk enne nende kokkusurumist silindris, osades uuema põlvkonna mootorites kasutatakse otsesissepritset. Varem kasutati kütuse ja õhu segamiseks karburaatorit, nüüd teeb töö ära elektrooniliselt juhitav sissepritsesüsteem. Väiksemates mootorites on karburaator endiselt laialt levinud, sest väikeste mootorite puhul ei õigusta mootori efektiivsuse paranemine keerukat ja kulukat sissepritsesüsteemi. Erinevalt diiselmootorist, kus kütuse ja õhu segu süttib iseeneslikult, süüdatakse bensiinimootoris kütuse ja õhu segu süüteküünlaga.


Biitnik

Biitnik (inglise keeles beatnik) on 1950. aastatel Ameerikas tekkinud subkultuurse biitnike põlvkonna (Beat Generation) maailmavaadet pooldav ja selle eluviisi järgi elav isik.

Jack Kerouac võttis 1948. aastal kasutusele sõnapaari "biitnike põlvkond" (Beat Generation), et iseloomustada alles oma vormi otsivat, kuid tajutavat subkultuurset antikonformistlikku New Yorgi noorsooliikumist. Nimetus tekkis vestluse käigus kirjanik John Clellon Holmesiga. Kerouac väidab, et isikuks, kes algselt nende omavahelises vestluses kasutas sõna beat ('löök', 'rütm'), oli tänavasahkerdaja ja luuletaja Herbert Huncke. Tolleaegses afroameerika kogukonna kõnekeeles oli sõna kasutusel pigem väsimuse (tired), vaesuse, allasurutuse ja rõhumise (beaten down, beat to his socks) kirjeldamisel. Kerouac omastas väljendi ja kohandas tähendust, et lisada muusikaline seos muusika ja ajapulsiga – "rütmis" (on the beat) ning varjundid "hingekosutav" ja "õndsalik" (upbeat ja beatific).

Esimesena kasutas mõistet beatnik 2. aprillil 1958 San Francisco Chronicle'is kolumnist Herb Caen pilkavas toonis oma veerus, mis ilmus kuus kuud pärast Nõukogude Liidu tehiskaaslase Sputnik lendu kosmosesse (beat + järelliide "nik").

Mõiste võeti kohe omaks – juba järgmisel päeval kasutas Examiner seda nimetust. Ajakirjanduse kaudu loodi stereotüüp logelevatest kitsehabeme, bareti ja päikeseprillidega boheemlastest, kes esitavad kohvikutes mõttetut luulet ja mängivad bongosid, seltsiks pikkade juustega mustadesse liibuvatesse kostüümidesse (trikoo?) riietatud vabameelsed naised.

Varajane näide stereotüüpsest biitnikust ilmnes Vesuvio Cafes (legendaarne baar North Beachil California osariigis), kus aknal istuv täishabemes, kõrge kaelusega pulloveris ja sandaalides kunstnik Wally Hedrick lõi improviseeritud joonistusi ja maale.

1958. aastaks said San Franciscot väisavad turistid minna juba bussituuridele, et näha North Beachil biitnikke ja nende subkultuuri, asjaolu, mis prohvetlikult kuulutas ette sarnased ekskursioonid Haight-Ashbury hipide linnaossa kümme aastat hiljem.

John Giorno peab 1983. aastal valminud dokumentaalfilmis "Burroughs" William Burroughsi poega William S. Burroughs nooremat (1947–1981) "viimaseks biitnikuks". Filmitegija Gustave Reininger peab oma 2009. aastal valminud portreefilmis "Corso – The Last Beat" viimaseks biitnikuks omakorda ameerika luuletajat Gregory Corsot (1930–2001).

Jack Kerouaci, William Burroughsi ja Allen Ginsbergi peetakse ühtedeks suurimateks oma põlvkonna biitkirjanikeks. Biitkultuuri kuulub luule, kunst, selline muusika nagu bebop ja muu džäss ning rändav eluviis. Biitnikel on ulatuslik mõju Lääne kultuurile laiemalt (seksuaalne vabadus, naisõiguslus, gay-liikumine, rassismivastane liikumine, kanepi ja muude uimastite demüstifitseerimine ja/või dekriminaliseerimine jne), samuti on nad kas kaudselt või otseselt hipide ja teiste subkultuuride (nt küberpunk) tekkimise ja ideoloogia lätteks.


Piimaühingute Keskliit "Võieksport"

Piimaühingute Keskliit "Võieksport" oli Eestis aastatel 1936–1940 tegutsenud keskliit, mis keskendus või ekspordile Eestist.

Keskliidu eelkäija oli 1911–1936 tegutsenud Piimaühingute Keskühing "Estonia", kellel erinevalt "Eesti Võiekspordist" ei olnud Eestist või väljaveo ainuõigust.

1934. aastal võttis Riigikogu vastu Võihinna kindlustamise seaduse, millega kindlustati võitootjaile 1 kg või hind 1,50 krooni. Võeti vastu Piimaseadus ja 1934. aasta 5. detsembril otsustas Vabariigi valitsus anda 1935. aastaks või väljaveo load viiele eksportöörile - P. K. "Estoniale", Eesti Piimaühisuste Liidule, a.-s.le Rotermanni tehased, firma C. F. Gahlnbäckile ja J. Puhk & Poegadele.

1936. aasta Või väljaveo korraldamise seadusega moodustati juriidilise isikuna Piimaühistute Keskliit "Võieksport", millele anti või väljaveo ainuõigus.

Näiteks aastal 1937 eksportis keskliit 13 180 tonni võid, mis rahalises väärtuses oli 22,5 mln krooni. Eesti koguekspordist moodustas see üle viiendiku. Peamised sihtriigid olid Suurbritannia ja Põhja-Iiri Ühendkuningriik (62,7%) ja Saksamaa (36,9%).

Piimaühingute Keskliit "Võieksport" keskmeierei varustas ca 90% Tallinna elanikest piima ja piimasaadustega.

Keskliidu juhatuse esimees oli August Reinart.


AS Wermo

AS Wermo on aastast 1947 Võrus tegutsev mööblitööstusettevõte.

Ettevõtte asutati 1947 Võru Metsakaubanduslaona, mis aastal 1950 nimetati ümber Võru Mööblivabrikuks. Nime Wermo kannab ettevõte aastast 1990. Ettevõte erastati aastal 1995.

Enamik ettevõtte toodangust läheb ekspordiks, praegu on ekspordi osakaal 85%. Peamiselt viiakse toodang Soome, Rootsi ja Saksamaale.


Wildenbergi nahavabrik

Wildenbergi nahavabrik oli umbes aastatel 1878–1915 Kuressaares aadressil Suur-Sadama tänav 18 töötanud nahavabrik.

Ettevõtte eelkäija oli aastal 1858 Kullamaal asutatud Reinhold Wildenbergi (1819–1890) nahaparkimistöökoda, mis hiljem viidi üle Kuressaarde Veski, Suur-Sadama, Abaja ja Töö tänava vahelisse kvartalisse. Aastal 1910 sai nahavabrikust aktsiaselts.

Reinhold Wildenbergi poeg Oscar Friedrich Wildenberg (1852 Lihula – 1928 Riia) õppis Moskva kaubanduskoolis ja oli praktikal Saksamaal Hamburgis Jakob Nordheimi nahavabrikus. 1872. aastal saabus ta tagasi Saaremaale, kus alustas tööd isale kuuluvas vabrikus, asudes seda peagi kaasajastama ja laiendama: lisaks kodumaistele nahkadele hakati peagi töötlema Lõuna-Ameerikast sisseveetavaid pühvlinahku, mis hiljem jäidki peamiseks tooraineks. 1888. aasta Brüsseli maailmanäitusel pälvis Wildenbergi nahavabriku toodang kuldmedali.

1897/1898. aastal ostis Oscar Wildenberg nahavabriku Riias, 1910. aastal mõlemad vabrikud ühendati ja ühendettevõte kandis nimetust "Oscar Wildenbergi ühinenud nahavabrikute aktsiaselts Riias ja Kuressaares".

Nahavabrik töötles peamiselt sisseveetud nahku, mida turustati eeskätt Riias. Enne I maailmasõda, 1913. aastal töötas ettevõttes 300 inimest. Esimese maailmasõja ajal täideti ka sõjatellimusi. Aastal 1915 Esimese maailmasõja oludes viidi ettevõtte inventar sse. 1915. aastal evakueeriti vabrikumasinad Nižni-Novgorodi, kuna vabrikuhoone lahkuvad venelased sakslaste maaletulekul maha põletasid, 1917. aasta oktoobris. Riia vabriku suutsid Oscar Wildenbergi tütred Herta Melnikow ja Helene Laerum sõja lõppedes ja Läti iseseisvumise järel uuesti tööle panna.


Kofeiinitustamine

Kofeiinitustamine ehk dekofeiniseerimine on kofeiini täielik või ligikaudu täielik eemaldamine kohviubadest, kakaoubadest, teepõõsa lehtedest või muudest kofeiini sisaldavatest toorainetest.

Ehkki kofeiinitustamise käigus eemaldatakse enamik kofeiinist, säilib paljudes kofeiinitustatud jookides siiski tavaliselt 1–2% algsest kofeiinikogusest ning mõnikord isegi kuni 20%. Kõik kofeiinivabadena müüdavad joogid ei ole kofeiinitustatud, kuna mõnes neist pole algselt kofeiini olnudki.


Eesti Töötukassa

Eesti Töötukassa on töötuskindlustuse seaduse alusel tegutsev avalik-õiguslik juriidiline isik, mis on asutatud 2001. aastal.


AS Võru Juust

AS Võru Juust on aastal 1995 Võrus asutatud juustutootmisettevõte, mis praegu on ettevõtte Valio Eesti AS üks kahest ettevõttest (teine on Valio Eesti AS Laeva Meierei).

Ettevõtte ajalugu ulatub 1968. aastasse. 4. oktoobril 2003 omandas Soome piimatööstusettevõte Valio OY Itaalia ettevõttelt Saviola 57,8 protsenti AS Võru Juustu aktsiatest. Samal aastal oli Võru Juust Eesti suurim juustutootja.

2006. aastal moodustati AS Võru Juustust ja AS Valio Eestist AS Valio Baltic.

Ettevõte toodab kuus keskmiselt 700 tonni juustutooteid. Ettevõtte toodangust u 90% eksporditakse.

Ettevõttes töötab ligi 130 inimest.


Talibor

Eesti Pank lõpetas Eesti krooni pankadevaheliste intressimäärade Talibori ja Talibidi arvutamise, kui Eesti 2011. aastal võttis kasutusele euro. Viimati arvutati Talibori ja Talibidi intressimääru 29. detsembril 2010.


Eesti Konjunktuuriinstituut

Eesti Konjunktuuriinstituut (eriti varasemas kirjanduses ka Eesti Konjunktuurinstituut; lühend EKI) on eeskätt Eesti majandusseisu jälgiv ja analüüsiv Eesti teadusasutus.

Asutuse ajalugu ulatub 1934. aastasse, mil majanduslike küsimuste uurimiseks asutati Konjunktuuriinstituut, mille alalised liikmed olid Majandusministeerium, Põllutööministeerium, Välisministeerium, Tartu Ülikool, Eesti Pank, Pikalaenu Pank, Kaubandus-tööstuskoda, Eesti Maapank, Põllutöökoda. Veel olid instituudil toetajad liikmed, teaduslikud korrespondendid ja korrespondendid. Aastal 1940 lõpetas instituut tegevuse.

a) Eesti majanduse seisukorra igakülgne selgitamine ja objektiivne hinnang;

b) majanduselu nähtuste jälgimine maailmas ja nende uurimine ning valgustamine Eesti majanduse seisukohalt;

c) järjekindla jooksva informatsiooni korraldamine majanduslikkude küsimuste, eriti tootmise ja turundamise olukorra kujunemise kohta valitsemisasutiste kui ka eramajanduse ringkondade kasutamiseks;

d) eriuurimuste korraldamine aktuaalsemate majanduslikkude probleemide lahendamiseks.

Instituudil oli põllumajandus- ja majandussektsioon.

Instituut andis välja ajakirju Konjunktuur ja Majandusteated.

Aastal 1966 jätkus mingil määral töö Üleliidulise Kaubanduskonjunktuuri Teadusliku Uurimise Instituudi Eesti Filiaalis, mis tegi kaubaturgude uuringuid. Aastal 1990 filiaal iseseisvus ja nimeks sai taas Eesti Konjunktuurinstituut. Aastatel 1990–1997 tegutses asutus Majandusministeeriumi alluvuses. Aastal 1997 asutus erastati ja aktsiate omanikeks said Eesti Kaubandus-Tööstuskoda, AS BCS ja 7 eraisikut. Aastast 2007 on asutuse ainuvaldaja Eesti Kaubandus-Tööstuskoda.


Üleliidulise Kaubanduskonjunktuuri Teadusliku Uurimise Instituudi Eesti Filiaal

suunaEesti Konjunktuuriinstituut


Karburaator

Karburaator on bensiinimootorite segu valmistamise seade, kus sisenev õhuvool imeb kaasa kütuseseguks paraja hulga bensiini. Karburaator on sisepõlemismootori kütusesüsteemi osa. Karburaatoril on liigutatav klapp, millega muudetakse mootorisse imetava segu hulga kaudu mootori võimsust.

Viimasel ajal on karburaatori asemel süsteem elektriga käitatavast pumbast, mis kokkuvõttes tagab täpsema segu koostise.


Dialoogsüsteem

Dialoogsüsteem ehk dialoogisüsteem (lühend DS) on programm, mis suhtleb inimesega loomulikus keeles. Sellist vestluse loomulikkust püütakse saavutada sellega, et lisatakse süsteemile inimestevahelisele suhtlemisele iseloomulikke tunnuseid, nagu vooruvahetus, initsiatiivikus, tähendusrikas vaikus. Eristatakse programme, mis vastavad kasutaja küsimustele ja pakuvad kasulikku infot enamasti piiratud ainevaldkonnas (näiteks ekspertsüsteemid), ja vestlusprogramme ehk juturoboteid (ingl. talkbot, chatbot, chatterbot), mille ainevaldkond on enamasti vaba.

Suulisse dialoogsüsteemi võivad olla kaasatud peale kasutaja ja/või avatari kõne ka ühe või mõlema osapoole žestid ja miimika. Samuti võib rakendusel olla graafiline kasutajaliides, puutetundlik ekraan ja muu seesugune.


Ove Büttner

Ove Büttner (21. veebruar 1959 Tallinn – 3. november 2021) oli eesti kunstnik.

Büttner lõpetas 1989 Eesti Riikliku Kunstiinstituudi tahvelmaali erialal.

1990. aastast kuulus ta Eesti Kunstnike Liitu.

Tema teoseid on eksponeeritud ka Saksamaal, Rootsis, Soomes ja Kanadas.

Ove Büttneri ärasaatmine toimus 10. novembril 2021 Tallinna Metsakalmistu kabelis.


Sarno jõgi

Sarno (ladinakeelsed nimed Sarnus, Draconcello) on jõgi Itaalias Campania maakonnas. Kõrvuti tema lisajõgede Cavaiola ja Solofranaga peetakse seda üheks kõige reostatumaks jõeks Euroopas.

Jõe kallastel asuvad Sarno, San Valentino Torio, San Marzano sul Sarno, Angri, Scafati, Nocera Inferiore (Salerno provints) ning Striano, Poggiomarino, Pompei, Torre Annunziata ja Castellammare di Stabia (Napoli provints).

Jõgi suubub Türreeni merre Napoli lahes.


Esimene Eesti Põlevkivitööstus

Esimene Eesti Põlevkivitööstus oli aastatel 1936–1940 tegutsenud riiklik aktsiaselts. Ettevõtte eelkäija oli aastatel 1922–1936 tegutsenud Riigi Põlevkivitööstus.

Aastatel 1918–1937 oli Riigi Põlevkivitööstuse juht, seejärel kuni 1940. aastani A/S Esimene Eesti Põlevkivitööstus juhatuse esimees Märt Raud.

Asutamise ajal omandas Kaubandus- ja Tööstusministeeriumi Riigi Põlevkivitööstus Kaubandus- ja Tööstusministeeriumi põlevkivitööstusosakonna valduses olnud Kohtla-Järve karjääri, samuti Kukruse kaevanduse ja põlevkivi utmise katsetehase.

1921. aastal algasid õliajamise katsed Saksamaal "Julius Pintsch AG" poolt toodetud 40-tonnise päevavõimsusega madalatemperatuurilise katseretordiga Kohtlas. 1921. aastal rajati Kohtla põlevkivilaboratoorium, juhataja Karl Luts.

Eesti põlevkivitööstuse, "Esimene Eesti Põlevkivitööstus" kuulusid Kukruse ja Käva kaevandus ning Kohtlas asuv kuue püstgeneraatoriga tööstuslikus mahus õli tootev õlitehas, mis alustas tööd 1925. aastal.

Kohtla õlivabrikust saadav tooraine sobis pärast destilleerimist laevakütuseks ning kaks Eesti sõjalaeva läksidki sellele küttele üle. Destilleeritud toorõli e mootornafta sobis ka vedurite kütteks, kuid kuna õli vajas enne katlasse jõudmist eelsoojendamist, siis rongide üleminek õliküttele algas 1929. aastal. Toorõli utmise jääki – bituumenit kasutati katusetõrvaks ja katusepapitööstustes. Bituumenile mineraalaineid lisades toodeti asfalt-mastiksit "Estobituumenit", mida kasutati teede asfalteerimisel. Põlevkiviõlist toodeti isegi taime- ja putukamürke ning oluline toorõli produkt oli veel fenolaat, mida sai kasutada immutusõlina Eesti riigiraudteedel.

1929. aasta algas toorõlist bensiini saamiseks krakkimisvabriku ehitus, tehas valmis 1932. aastal.

1935. aastal lasti käibele Günther Reindorff`i kujundatud 100-kroonine rahatäht, millel on taustal kujutatud Kohtla-Järvel asunud Eesti esimene põlevkiviõli tööstus.

Põlevkiviõli vajadus turul hakkas 1935. aastal tõusma, mis võimaldas Kohtla-Järvele teise kaheksa püstgeneraatoriga õlivabriku ehitamist. Vabrik valmis 1936. aastal. Teise õlitehase (uttevõimsus oli 300 t põlevkivi ööpäevas) Oktoobrist 1936. aastal muutus Riigi põlevkivitööstus riiklikuks aktsiaseltsiks Esimene Eesti Põlevkivitööstus. 1937. aasta kevadest varustas Riigi põlevkivitööstus Saksa I. G. Farbenindustrie'd toorõliga.

1938. aastal valmis kolmas kuueteistkümne Pintschi püstgeneraatoritega õlivabrik (ööpäevavõimsusega 650 tonni põlevkivi ja 40 000 tonni õli aastas). Lepingu kohaselt I. G. Farbenindustriega oli Saksa pool nõus garanteerima uue õlitehase toodangu ostmise, kuni 1940. aasta lõpuni. 1939. aasta lõpus alustati neljanda, 860 tonnise ööpäevavõimsusega 20 püstgeneraatoriga õlitehase ehitamist.

1939. aastal oli tehases töölisi 2002, teenistujaid 178, 1936. aastal kaevandati 364 000 tonni põlevkivi ja toodeti 23 000 tonni põlevkiviõli, 1939. aastal vastavalt 666 000 ja 61 000 tonni.

Pärast Teist maailmasõda moodustati Kukruse ja Käva II kaevanduse baasil Eesti NSV trust Eesti Põlevkivi ja AS Esimene Eesti Põlevkivitööstus nimetati 1944. aastal ümber "Esimeseks Eesti Põlevkivitööstuseks Kohtla-Järvel".


Eesti Turbatööstused

Eesti Turbatööstused oli aastatel 1936–1940 tegutsenud turbatööstusega tegelev riiklik aktsiaselts. Ettevõtte eelkäija oli aastatel 1922–1936 tegutsenud Riigi Turbatööstus.


Eesti Kiviõli

Eesti Kiviõli oli aastatel 1922–1940 tegutsenud aktsiaselts.

Asutamise aastal (1922) rajas Eesti Kiviõli Sonda juurde oma põlevkivikaevanduse, milleks oli varem riigilt saanud kontsessiooni. Kaevandatud põlevkiviga tehti katseid põlevkiviõli saamiseks.

Aastal 1929 asutas ettevõtte Kiviõlli Kiviõli õlivabriku, 1931. aastal alustas "Eesti Kiviõli" põlevkiviõlitehas, tootes päevas 86 tonni kütteõli ja 12 tonni bensiini.

Aastal 1940 ettevõte riigistati ja selle alusel moodustati Kiviõli Põlevkivikeemiatehas.

Ettevõtte järgi on nime saanud Kiviõli linn.


Sümmeetria (täpsustus)

Sümmeetria üldmõiste Sümmeetria on mõiste füüsikast Sümmeetria on mõiste matemaatikas Sümmeetria on mõiste bioloogiast Graafi sümmeetria Bilateraalne sümmeetria Sümmeetrilisus on binaarse seose omadus olla sümmeetriline seos. Sümmeetriline seos Sümmeetriline maatriks Sümmeetriline vahe


AS Sangla Turvas

AS Sangla Turvas on 1987. aastast Tartu maakonnas Puhjas tegutsev turba kaevandamis- ja töötlemisettevõte.

Ettevõtte eelkäija oli 1923. aastal asutatud Ulila Elektrijaam.

1970. aastate keskel koliti turbabriketivabriku briketivabrik Puhja ning Ulilasse jäi kombinaadi filiaal, kus koos alus- ja väetusturbaga valmisid Norma tellimusel autode turvavööde detailid, raudjalastega kelgud ning töötas galvaanikatsehh, kuna turvasüsteemi komponentide omaduste parandamiseks kaetakse neid erinevate pinnakatetega vastavalt toote funktsioonile ja esitatud nõuetele.

Ettevõte peamised tegevusalad on turbabriketi ja sellest energia tootmine, toodetakse ka kasvuturvast.

Ettevõte kaevandab turvast Sangla turbamaardlast. Aastane turbatoodang on üle 400 000 m³, millest 80% läheb ekspordiks.

2015. aasta kevadel läks ettevõte pankrotti. Ehitus- ja energeetikaettevõtte KMG Inseneriehitus AS tütarettevõte Peat Mill omandas pankrotistunud ettevõtte varad 2016. aasta juuni alguses 2,8 miljoni euro eest ning tehas pandi uuesti tööle.

Peat Mill lasi lammutada terve turba tootmiskompleksi aastal 2020. Lammutamisele kuulus katlamaja, turba segaja, tootmisliin ja galerii.


Cazouls-lès-Béziers

Cazouls-lès-Béziers [kas'ul le bez'jee] on asula ja vald Lõuna-Prantsusmaal Oksitaania piirkonnas Hérault' departemangus.

Vald asub Béziers' linnast põhja suunas. Asula jääb Vahemerest mõne kilomeetri kaugusele. Kaugel pole Püreneedki, asulast on näha Pürenee mäestikus asuva Canigou mäe tippu.

Valla läänepoolseks piirijõeks on Orbi jõgi. Tähtsaim majandusharu on põllumajandus, eriti viinamarjakasvatus ja veinitootmine.


TTÜ majandusuuringute teaduskeskus

TTÜ majandusuuringute teaduskeskus on Tallinna Tehnikaülikooli majandusteaduskonna struktuuriüksus.


Saint-André-de-Sangonis

Saint-André-de-Sangonis [sen and're de sangon] on asula ja vald Lõuna-Prantsusmaal Oksitaania piirkonnas Hérault' departemangus.

Vald asub Montpellier' linnast 34 kilomeetri kaugusel Hérault' jõe orus. Valda läbib liiklusrohke maantee (A 750), mis ühendab Montpellier' linna Millau linnaga.

Vallas asub 2 hektari suurune erabotaanikaaed Font de Bézombes.


Välismaine Eesti Kirjanike Liit

Välismaine Eesti Kirjanike Liit (nimetatud ka Väliseesti Kirjanike Liit) oli aastal 1945 Stockholmis asutatud pagulaseesti kirjanikke ühendav liit. 2000. aasta oktoobris saatis liit end laiali ning selle liikmed võeti in corpore vastu Eesti Kirjanike Liitu kodumaal.

Liidu esimehed olid August Mälk (1945–1982), Kalju Lepik (1982–1999) ja Enn Nõu (1999–2000).

Liit andis välja oma preemiat.


Tartumaa Kuldne Tammeoks

Tartumaa Kuldne Tammeoks on Tartu maakonna kõrgeim teenetemärk, millega tunnustatakse Tartumaa kodanikke, kes on oma pikaaegse tegevusega võimestanud ja rikastanud Tartumaa arengut, andnud suure panuse siinsele majandusele, kultuurile, elukeskkonnale ja inimeste heaolule. Teenetemärgid antakse igal aastal üle Eesti Vabariigi aastapäevale pühendatud pidulikul kontsertaktusel.

Kuni 2017. aastani andis Kuldset Tammeoksa välja Tartu maavalitsus, selle andis üle Tartu maavanem Eesti Vabariigi aastapäeva vastuvõtul Vanemuise kontserdimajas. Alates 2018. aastast annab maakondlikku tunnustust üle Tartumaa Omavalitsuste Liit.

Teenetemärk sai nime Tartu maakonna vapi järgi, mille paremal alumisel poolel on kujutatud kolme lehe ja kahe tõruga kuldset tammeoksa rohelisel taustal.


Eesti Astronoomia Selts

Eesti Astronoomia Selts on aastal 1999 asutatud selts, mis ühendab kutselisi astronoome ja astronoomiahuvilisi.

Seltsi tegevuse eesmärk on põhikirja järgi "astronoomia ja sellega seotud teaduste ning astronoomilise hariduse ja kultuuri arendamine Eesti Vabariigis".


Lao jõgi

Lao (kreeka keeles: Laos, ; ladinakeelsed nimed: Laus, Laos ja Laüs; varemini ka Laino) on jõgi Itaalias Basilicata ja Calabria maakonnas. Ülemjooksul, Basilicata maakonnas, kannab jõgi nime Mercure. Jõgi on saanud nime Magna Graecia linna Laos järgi.

Lao jõgi saab alguse Calabria ja Basilicata maakonna piiril asuvalt Serra del Prete mäelt Lõuna-Apenniinides, 2181 meetri kõrgusel merepinnast.

Jõgi suubub Türreeni merre Scalea lõunaosas Calabria maakonnas.


AS Coca-Cola HBC Eesti

AS Coca-Cola Hellenic Bottling Company Eesti (varasem nimi: AS Eesti Coca-Cola Joogid) on Eestis 1992. aastast tegutsev villimisettevõte, mille põhitegevuseks on The Coca-Cola Company loal karastusjookide, mittealkohoolsete ja alkohoolsete jookide, kohvi ja mineraalvee turundus ja müük Eestis. Ettevõtte tuntuimad kaubamärgid on Coca-Cola, Fanta ja Sprite, ent kokku esindab firma Eestis üle 20 erineva joogibrändi. Coca-Cola HBC Eesti on rahvusvahelise kontserni Coca-Cola HBC tütarettevõte ja moodustab osa Coca-Cola HBC Poola ja Baltimaade äriüksusest. Ettevõte annab Eestis tööd enam kui 60 inimesele Tallinnas, Tartus, Pärnus, Jõhvis ja Saaremaal.

Coca-Cola HBC Eesti on Alkoholitootjate ja Maaletoojate Liidu, Eesti Kaubandus-Tööstuskoda ning Eesti Toiduainetööstuse Liidu liige.


Sakari Neuvonen

Sakari Neuvonen (sündinud 26. septembril 1964 Savo maakonnas Soomes) soome päritolu estofiil, Tartus elav soome ja eesti kultuuritegelane.

Neuvonen on õppinud Jyväskylä, Oulu ja Tartu Ülikoolis. 2000. aastal kaitses ta Tartu Ülikoolis diplomitöö Lydia Koidula ja Antti Almbergi kirjavahetusest erialal eesti keel võõrkeelena.

2011. aastal lõpetas ta Tartu Kõrgema kunstikooli mööbli erialal ning 2013. aastal Tartu Ülikooli magistriõpingud (Design and Development of the virtual environment).

Savo maakonnast Pieksämäki linnast pärit Neuvonen elab 1992. aastast Tartus.

Sakari Neuvonen on töötanud Tartus alates 1999. aastast Tampere maja kultuuriorganisaatorina. Eestis on ta mänginud ja kirjutanud laule ansamblis Lost Kolhoces.

Sakari Neuvose naine on eesti filoloog ja Tampere maja perenaine Tiia Neuvonen, neil on tütar Helmi Nelle (sünd. 2004).


Lieuran-lès-Béziers

Lieuran-lès-Béziers [ljö'ran le bez'jee] on asula ja vald Lõuna-Prantsusmaal Oksitaania piirkonnas Hérault' departemangus.

Valda läbib Libroni jõgi.


Eesti Diplomaatide Kool

EDK asutati eesmärgiga koolitada Eesti vabariigile diplomaatia valdkonna töötajaid. 1998. aastani töötas EDK Eesti Majandusjuhtide Instituudi juures, misjärel EDK organiseeriti ümber eraõiguslikuks sihtasutuseks.

EDK-i direktor on 1993. aastast Ekke Nõmm.


Eesti Elektroonikaühing

EEÜ on aastal 1958 asutatud A. Popovi nimelise Raadiotehnika, Elektroonika ja Side Teaduslik-Tehnilise Ühingu Eesti Organisatsiooni (lühend RESTTÜ) õigusjärglane.


A. Popovi nimeline Raadiotehnika, Elektroonika ja Side Teaduslik-Tehnilise Ühingu Eesti Organisatsioon

suunaEesti Elektroonikaühing


Eesti Gregoriaani Ühing

Eesti Gregoriaani Ühing on aastal 1997 asutatud mittetulundusühing, mis muu hulgas korraldab vanamuusikaansambli Vox Clamantis tegevust.

Aastal 2000 korraldas ühing gregooriuse laulu festivali, kus seminariga esines selle ala ekspert Daniel Saulnier.


Eesti Hääl

Eesti Hääl on Suurbritannias elavate eestlaste ajaleht, mis ilmub kuulehena. Ajalehte annab välja Inglismaa Eestlaste Ühing.

Ajaleht on asutatud aastal 1947 ja algul ilmus see nädalalehena. Seejärel (1981–1999) ilmus kaks korda kuus. Aastast 2000 ilmub kuulehena. 2019. aastal ilmus A4 formaadis 8-küljelisena.

Ajalehes põhisisu moodustavad artiklid eestlaste tegevusest Suurbritannias, aga ka mujal.


August Rausch von Traubenberg

August Georg Rausch von Traubenberg (28. september 1808 Tallinn – 7. detsember 1860 Tallinn) oli Lokuta ja Huuksi pärishärra, meeskohtunik.

Tema isa oli Jakob Jürgen (Georg) von Traubenberg (1755-1814) ja ema Auguste Louise von Rehbinder (1787-1808).


Eesti Karskusliit AVE

Eesti Karskusliit AVE on praegusel kujul aastast 1989 tegutsev liit. AVE on 1922–1940 tegutsenud Eesti Karskusliidu õigusjärglane.

Liidu ajalugu ulatub aastasse 1906, mil asutati Eesti Karskusseltside Keskkoht. Aastatel 1920–1922 kandis see nime Eesti Karskusseltside Kesktoimkond. Aastatel 1922–1940 kandis nime Eesti Karskusliit. Liit taasasutati 1989. Aastast 2003 kandis liit mõnda aega ka nime Ühendus Alkoholivaba Eesti.


Eesti Kool (ajakiri, 1935)

Eesti Kool oli ajakiri, mis ilmus aastatel 1935–1940 Tallinnas ning mida andis välja Haridusministeerium.

Ajakirja ilmus aastas 10 numbrit.

Ajakirja tegevtoimetaja oli Gustav Ollik.


Eesti Lasteaednike Selts

ELSi eelkäija oli aastal 1929 asutatud Tartu Lasteaednikkude Seminari Vilistlaskogu.

Seltsi eesmärgid olid nt ühendada lasteaednikke, edendada kasvatustööd lasteaias.


Petseri raudteejaam

Petseri raudteejaam (vene keeles Печоры-Псковские) on raudteejaam Pihkva–Riia raudteel Venemaal Pihkva oblastis Petseris.

Petseri naaberjaam Venemaa suunal on Liivamäe (Ливамяэ) ja Eesti suunal alates 2011. aastast Koidula raudteepiirijaam.


Cambridge'i ülikooli raamatukogu

Cambridge'i ülikooli raamatukogu (ingl Cambridge University Library, the UL) on Cambridge'i ülikooli keskasutuse staatuses olev akadeemiline raamatukogu, mis asub Suurbritannias Cambridge'is. Ülikooli pearaamatukogu alla on koondatud teaduskondade ja osakondade raamatukogud, mida juhitakse ja hallatakse keskselt.

Cambridge'i ülikooli pearaamatukogus on üle 8 miljoni raamatu, ajakirja ja muu säiliku, millest paljud on avariiulitel erinevalt Bodley ja Briti raamatukogust. Tegemist on ühe suurima avariiulitega raamatukoguga Euroopas.

Ühtlasi on see üks väheseid raamatukogusid Suurbritannias ja Iirimaal, millel on õigus saada sundeksemplar mis tahes Suurbritannias ja Iirimaal avaldatud raamatust. Igal aastal täieneb raamatukogu ligikaudu 100 000 köitega, sh sundeksemplarid, ostetud ja kingitud raamatud.


Vilhivtsi (Tjatšivi rajoon)

Vilhivtsi (ukraina keeles Вільхівці) on küla Ukrainas Taga-Karpaadi oblastis Tjatšivi rajoonis. Elanike arv on 3374.


Tupekuulid

Tupekuulid on kuulid, mida naised kasutavad kas seksuaalse stimulatsiooni või tupelihaste treenimise eesmärgil.


Eesti Leivaliit

Eesti Leivaliit on aastal 1989 asutatud mittetulundusühing, mis ühendab Eesti leivatootjaid ja nende koostööpartnereid.

Oma tegevuses nt liit jälgib ja suunab eriti Eesti pagari- ja kondiitritööstuse arengut, esindab oma liikmeid valitsusasutustes, tõstab ja tagab pagari- ja kondiitritoodete kvaliteeti ja konkurentsivõimet, teeb koostööd Euroopa Liidu jt asjassepuutuvate välismaiste ühendustega, säilitab ja rohkendab Eesti rukkileivakultuuri.


Eesti Lihaliit

Eesti Lihaliit oli aastal 1989 asutatud mittetulundusühing, mis koondas enda alla loomakasvatussaaduste tootjaid, töötlejaid ja kaubastajaid.

Liit korraldas mitmeid toiduainevõistlusi, nt "Parim jaanitoode" ja "Parim jõulutoode".


Eesti Looming

"Eesti Looming" oli 4-osaline kirjanduslik koguteos, mis ilmus aastatel 1944–1946. Koguteose kaanekujundus ja sisu sarnanesid ajakirja Looming omadega .

Koguteose esimesed kaks osa ilmusid 1944 Helsingis, kolmas (ilmus 1945) ja neljas osa (ilmus 1946) Stockholmis.

Koguteose väljaandmise eestvedajad olid Karl Ristikivi ja Valev Uibopuu.

Soomes algatatud "Eesti Looming" ei kujunenud ajakirjaks, vaid jäi albumiks kokku oma nelja numbriga.


Velõkõi Kobõlõn

Velõkõi Kobõlõn (ukraina Великий Кобилин) on küla Ukrainas Žõtomõri oblastis Ovrutši rajoonis. Elanike arv on 207. Pindala on 0,157 km².


Rebashein

Rebashein (Amaranthus) ehk amarant on rohttaimede perekond rebasheinaliste sugukonnast.

Perekonda kuulub umbes 50 liiki, mis on peamiselt üheaastased, vähem esineb mitmeaastased liike. Liigid on kosmopoliitse levikuga. Eestis kasvab umbes 10 liiki harvade tulnukatena.

Mitut rebasheina liiki kasvatatakse ilutaimena, näiteks longus rebasheina (Amaranthus caudatus) ja pööris-rebasheina (Amaranthus paniculatus).

Mitmete liikide seemned on tärklise-, õli- ja proteiinirohked. Võrreldes enamiku teraviljadega valgu- ja mineraalaineterikkamad. Neis sisalduvad aminohapped on hästi tasakaalustatud. Rebasheina seemnete saadust nimetatakse amaranthiks. Amaranthi süüakse röstitult, sellest valmistatakse putru, kondiitritooteid ja karastusjooke. Amaranti jahust valmistatud tainas on niiske ja magus, ei sisalda gluteeni. Jahust valmistatakse lamedaid küpsetisi, pannkooke ja vahvleid, nisujahuga segatult leibu ja kooke. Mõne rebasheina (Amaranthus retroflexus, Amaranthus hybridus) lehti ja noori võsusid tarvitatakse köögiviljana nagu spinatit või salatit.


Verev rebashein

Verev rebashein ehk laiuv rebashein (Amaranthus cruentus) on rebasheinaliste sugukonda, rebasheina perekonda kuuluv üheaastane rohttaim.

Verev rebasehein kasvab kuni 120 cm kõrguseks. Taimel on jõulised püstisted varred. Lehed piklikmunajad. Õied on koondunud oranžikaspunastesse longus õisikutesse. Õitseb juulis, augustis.

Verev rebashein on valgus-, niiskus- ja soojalembene, kiirekasvuline, külmaõrn taim. Eelistab kergeid toitainerikkaid muldi. Kasutatakse iluaianduses suvelillena.


Longus rebashein

Longus rebashein (Amaranthus caudatus) on rebasheinaliste sugukonda, rebasheina perekonda kuuluv üheaastane rohttaim.

Longus rebasheina looduslik levila on troopilises Aafrikas ja Aasias.

Taime kõrgus 60–100 cm. Püstisel varrel on väikestest õitest moodustunud rippuvad kobarad, mis on enamasti lillakaspunased, olenevalt sordist võivad õied olla ka rohekasvalged ja punastes toonides. Rippõisikute pikkus võib ulatuda 50–60 cm. Lehed on ovaalsed, helerohelised, teravaotsalised ja kõlbavad süüa.

Iluaianduses kasvatatakse suvelillena. Võib kasutada ka ajutise hekina. Kuivatatud õisikud on kenad kuivkompositsioonides.


Johannes Pirita

Johannes Pirita (1. juuli 1937 – 21. veebruar 2013) oli eesti liiklusekspert ja -koolitaja.

Pirita hakkas Eesti Raadios liiklussaateid tegema 1972. aastal. 25 aasta jooksul tegi ta raadios 998 liiklussaadet ja esines liiklusteemadel televisioonis. Ta kirjutas palju liiklusteemalisi artikleid ja raamatuid.

1995. aastal rajas ta endanimelise Pirita Liikluskooli.

2011. aastal vaidlustas Pirita kohtus liikluspolitsei otsuse kiiruseületamise asjus (7. septembril 2010), kuid tulemuseta.

Johannes Pirita harrastas ka kalapüüki.


Arno Niitov

Arno Niitov (sündinud Arno Niitof; 2. detsember 1904 Tilsi veski, Põlva kihelkond – 17. oktoober 1989 Montréal, Kanada) oli eesti laulupedagoog, ooperi- ja kontserdilaulja, bariton.

Ta õppis Tartu Aleksandri gümnaasiumis ja I Kommertsgümnaasiumis. Varem Tartu Muusikakoolis viiulit õppinud Niitovi käsi jäi villamasina vahele, kui ta oli 14-aastane, mistõttu ta vahetas viiulimängu laulmise vastu. Niitov õppis laulmist Tartu Kõrgemas Muusikakoolis 1924–1927. Esinemist alustas ta üsna varakult, Tartu Ülikooli filosoofiateaduskonna üliõpilasena, esinedes üliõpilaskooride solistina.

1930. aastal lõpetas ta Belgias Liege'i Kuningliku konservatooriumi laulu alal maestro François Malherbe'i õpilasena. Kaks aastat hiljem lõpetas ta Liege'i Ülikooli majandusteaduskonna.

Aastatel 1932–1939 töötas ta eralauluõpetaja ja muusikaõppejõuna, Tartu Meestelaulu Seltsi koori ning Gustav Ernesaksa kutsel ka Tallinna Meeskoori hääleseadjana. Tema laulustuudio õpilaste seas olid ka Andrei Christiansen, Jaan Haabjärv ja Naan Põld. Samuti laulis ta Vanemuises ning õpetas laulu Põlva Rahvahariduse Seltsis, kus oli ühtlasi juhatuse esimees.

Aastatel 1935–1939 töötas Arno Niitov õpetaja või õppejõuna Valga Muusikakoolis, Tallinna Pedagoogikumis ja Tallinna Õpetajate Seminaris. 1940–1941 oli ta Tallinna Konservatooriumi lauluosakonna juhataja.

1944. aastal siirdus Saksamaale ja sealt Austriasse, 1952 Kanadasse. Montréalis juhatas ta eesti meeskoori.


Helgi Loik

Helgi Loik (sündinud 3. mail 1950 Kolga-Jaanis) on eesti tõlkija.

Ta lõpetas 1968. aastal Põltsamaa Keskkooli ning 1973. aastal TRÜ saksa filoloogina.

Ta on tõlkinud poola keelest Zenon Kosidowski, Wisława Szymborska ja Bohdan Czeszko, saksa keelest Karl Jaspersi, Martin Walseri, Kurt Tucholsky, Michael Ende ja Max Frischi teoseid.


Oleg Mutt

Oleg Lembit Mutt (6. mai 1920 Tartu – 19. veebruar 1986 Tartu) oli eesti keeleteadlane ja tõlkija.

Ta lõpetas 1948 Tartu Riikliku Ülikooli.

Ta oli alates samast aastast seal inglise filoloogia õppejõud. 1948–1949 Lääne-Euroopa keelte kateedri õpetaja, 1949–1953 vanemõpetaja, 1953–1961 võõrkeelte kateedri vanemõpetaja, 1961–1986 inglise keele (alates 1972 inglise filoloogia) kateedri õppejõud, 1961–1963 vanemõpetaja, alates 1963 dotsent.


Elmar Jaska

Elmar Jaska (2. mai 1910 Kärstna vald, Viljandimaa – 8. oktoober 1980 Ottawa, Kanada) oli eesti põllumajandusteadlane.


Endel Vooremaa

Endel Vooremaa (6. mai 1930 Kuressaare – 25. juuli 2022) oli eesti jääpurjetaja.

Purjetama hakkas 8-aastaselt, jääpurjetamist harrastas aastast 1944. Võitis jääpurjetamises DN-klassis MM-il 2 hõbedat (1974 ja 1978) ning EM-il 3 kulda (1971–73) ja 1 hõbeda (1977). Sai NSVL mv-tel DN-klassis 1969–1979 kokku 7 kulda ja 3 hõbedat ning monotüüp XV klassis 1962 ja 1963 hõbeda. Tuli jääpurjetamises 1970, 1972, 1974 DN-klassis ja 1961 monotüüp XV klassis ning purjetamises 1963 Lendaval Hollandlasel ja 1968, 1970, 1975 klassis Folkboot Eesti meistriks.

Msp jääpurjetamises (1961), suurmeister (1971), NSVL tnl msp (1973). Konstrueeris purjesid ja tegutses jääpurjetamistreenerina.

Tema poeg on jääpurjetaja Vaiko Vooremaa.


Eesti Piimaliit

Eesti Piimaliit on aastal 1989 asutatud liit, mis ühendab piimanduse valdkonnaga tegelevaid äriühinguid ja füüsilisi isikuid.


Eesti Proovikoda

Eesti Proovikoda on AS-i Metrosert allüksus, mis on Eesti ainuõiguslik väärismetalliproovide tõendaja. Varem allus Proovikoda Eesti Rahandusministeeriumile, praegu on ta Majandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi osalusega äriühingu AS Metrosert allüksus.

Peale väärismetalliproovide tõendamise asutus ka kontrollmärgistab neid proove, samuti määrab ta ehtekive ja annab väärismetallide ja -kivide kohta konsultatsioone.


Eesti Rada

Eesti Rada on Saksamaal ilmuv väliseesti ajaleht, mis on praegu ühenduse Eesti Ühiskond Saksa Liitvabariigis (EÜSL) häälekandja.

Eesti Rada on vanim järjepidevalt ilmuv väliseesti ajaleht, mis hakkas ilmuma juba 29. septembril 1945 Augsburgi põgenikelaagris, kui laagrisse tuli Ferdinand Kool, kelle ülesandeks oli korraldada laagri informatsioonisüsteemi.

Algul ilmus ajaleht üks kord nädalas, hiljem juba kaks korda nädalas, tiraaž oli 3000, hiljem 6000 eksemplari. Seal ilmus ajaleht kuni 1950. aastani, seejärel kolis Geislingeni. Hiljem on Eesti Rada ilmunud ka Hamburgis. 1990. aasta keskpaiku toodi ajalehe trükkimine Eestisse.

Praegu ilmub Eesti Rada Kölnis, viimased kümme aastat on toimetaja olnud Karin Aanja.


Eesti Tuleviku-uuringute Instituut

Eesti Tuleviku-uuringute Instituut on aastal 1992 (teistel andmetel 1991) asutatud mittetulundusühing, mis 2009. aastast on Tallinna Ülikooli alluvuses (Tallinna Ülikooli Eesti Tuleviku-uuringute Instituut).

Instituudi tegevusvaldkonnad on nt tuleviku-uuringute metodoloogia ja metoodika, tulevikuseire, innovatsioon, loomemajandus, kusjuures neid vaadates keskendutakse Eestile.

Instituudi direktor on olnud Erik Terk.


Eesti Sõna

Eesti Sõna oli ajaleht, mis ilmus aastatel 1941–1944 (Saksa okupatsiooni ajal) Tallinnas ja hiljem 1945. aasta aprillini Berliinis.

Ajalehe esimene number ilmus 3. detsembril 1941, toimetus ja talitus asusid Tallinnas Pikk tänav 2. Ajalehe vahetu eelkäija oli Linna Teataja. Lehte andsid välja Haridusdirektoorium ja kirjastus Eesti Ajaleht. Esimestel aastatel oli päevalehe peatoimetaja Albert Kivikas, aastast 1943 August Oinas.


Erik Terk

Erik Terk (sündinud 28. mail 1952 Tallinnas) on eesti majandusteadlane.

Terk lõpetas 1974. aastal TPI majandusteaduskonna tööstuse planeerimise erialal.

Ta töötas 1974–1978 TPI tööstuse juhtimise ja planeerimise kateedris teadurina ning 1978–1992 EMI-s juhtimiskonsultandina ja projektijuhina. 1989–1992 oli ta majandusministri asetäitja.

Ta on olnud alates 1992. aastast Eesti Tuleviku-uuringute Instituudi juht ning ajakirja The Baltic Review peatoimetaja 1992–?.

Ta osales 2001 Eesti sotsiaalteadlaste avalikus pöördumises "Kaks Eestit", milles tunti muret Eesti ühiskondliku arengu pärast.

Ta on olnud Eesti Panga nõukogu liige, ajakirja European Planning Studies toimetuskolleegiumi liige, Eesti Majandusteadlaste Seltsi juhatuse esimees ja Eesti Kirimaleühingu asepresident.


John Thomas (kõrgushüppaja)

John Curtis Thomas (3. märts 1941 Boston – 15. jaanuar 2013 Brockton) oli USA kergejõustiklane, kõrgushüppaja.

Aastal 1960 püstitas John Thomas neli maailmarekordit: 30. aprillil Philadelphias ja 21. mail Cambridge'is hüppas ta 2,17 ja 24. juunil võistlustel Bakersfieldis hüppas ta tippmargiks 2,18. Nädalajagu hiljem Palo Altos peetud võistlustel hüppas ta 2,22. Samal aastal Roomas toimunud suveolümpiamängudel hüppas ta 2,14 ja võitis kõigest pronksmedali. Kuldmedali võitis tulemusega 2,16 Robert Šavlakadze ja hõbeda sama tulemusega Valeri Brumel.

1964. aasta suveolümpiamängudel Tōkyōs võitis ta tulemusega 2,18 Valeri Brumeli järel hõbemedali.


Eesti Richard Wagneri Ühing

Eesti Richard Wagneri Ühing on aastal 1990 Tallinnas asutatud ühing.

Ühingu tegevus on suunatud Eesti ja Saksamaa kultuurisuhete tugevdamisele, samuti tutvustab ühing Eestis Richard Wagneri loomingut, korraldades selleks kontserte.

Ühing on Rahvusvahelise Richard Wagneri Ühingu (RWVI) liige.


Eesti Kitarriselts

Eesti Kitarriselts on aastast 1999 Tallinnas tegutsev mittetulundusühing.

Põhikirja järgi on seltsi eesmärk "teostada muusikahariduslikku tegevust, mis on suunatud kitarripedagoogika täiustamisele ning kitarri ja kitarrimuusika propageerimisele Eestis".

Selts korraldab Rahvusvahelist noorte kitarristide konkurssi "Tallinn".


Siire (lausekujund)

Siire ehk anžambmaan (prantsuse sõnast enjambment 'üleaste') on sageli tarvitatav lausekujund luules, misjuhul lahutatakse süntaktiline ühik värsirea piiril või kahe värsi vahel. Ütlus jätkub järgmisel värsireal või salmis.