Valdeka loss

Valdeka loss (Valdekas pils) on loss Lätis Jelgava piirkonnas Jelgavas. Lossi aadress on Rīgas iela 22. Saksa keeles (Waldeck).

Valdeka loss on 19. sajandil püstitatud Reckede suguvõsa jahiloss, mis allus Ozoli mõisale. Praeguseks omanikuks on Läti Põllumajandusülikool.


Villa Medem

Villa Medem on mõis Lätis Jelgava linnas. Lossi aadress on Uzvaras iela 55.

Villa Medem on klassitsistlik aastal 1818 rajatud Medemite suguvõsale kuulunud suvemõis. Hoone lasi rajada Christoph Johann von Medem ja selle projekteeris Johann Georg Adam Berlitz.


Montecalvo Irpino

Montecalvo Irpino on vald (comune) Itaalias Campania maakonnas Avellino provintsis. Halduskeskus asub Montecalvo Irpinos.

623 meetri kõrgusel merepinnast asuva Montecalvo Irpino asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.


Melito Irpino

Melito Irpino on vald (comune) Itaalias Campania maakonnas Avellino provintsis. Halduskeskus asub Melito Irpinos.

450 meetri kõrgusel merepinnast asuva Melito Irpino asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.


Rasony

Rasony (poola keeles Rossony) on alev Valgevenes Viciebski oblastis, Rasony rajooni halduskeskus.

Alevis on keskkool, apteek, kaks polikliinikut. Rasonys on kaks kultuurimaja ja kolm raamatukogu. Rasonys töödeldakse puitu, ka on seal toiduainetetööstus. Vaatamisväärsusteks on Rasony Taevassetõusmise kirik aastast 1879, mõis 19. sajandist ja katoliku kirik aastast 2010.


Manocalzati

Melito Irpino on vald (comune) Itaalias Campania maakonnas Avellino provintsis. Halduskeskus asub Melito Irpinos.

450 meetri kõrgusel merepinnast asuva Melito Irpino asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.


Aidamade

Aidamade ehk aidasild (põhjaeesti murretes mademed, lõunaeesti murretes aidaaedine või trepp) on taluarhitektuuris aida otsseinte ja põrandatalade etteulatuvatele otstele kinnitatud poolpalkidest või laudadest põrand. Aidasild oli enamasti aidapõrandaga ühekõrgune ja see asus aidaukse esisel ja aida väljaulatuva räästa all.

Aidasilda kasutati mitmesuguste asjade panipaigana.


Made

Made (ka trepimade) ehk podest (ka trepipodest) on trepi (ka trepikoja) tasapinnaline (rõhtne) osa kahe trepimarsi vahel ja viimase trepimarsi peal.

Korrusemade on platvorm või põranda osa trepikäigu lõpus või kaldtee või ala, mis tagab juurdepääsu liftikabiinile igal korrusel. Kahe korruse vahele jääv made on ka vahemade.

Ajalooliselt nimetati mademeks aida (või muu hoone) palkidest või laudadest platvormi moodi trepipealset, harvem ka laudadest või palkidest purret.


Vabed

Vabed on mõne meetri kõrgused teibad, mis on maasse ridamisi löödud, ja mida kasutati kalavõrkude kuivatamiseks.


Flumeri

Flumeri on vald (comune) Itaalias Campania maakonnas Avellino provintsis. Halduskeskus asub Flumeris.

638 meetri kõrgusel merepinnast asuva Flumeri asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.


Algonkini keel

Algonkini keel (inglise keeles Algonquin, algonkini keeles anishinaabemowin) on algonkini-ritva keelkonna algonkini keelte hulka kuuluv keel. See on lähedases suguluses odžibvei keelega; mõnikord peetakse seda odžibvei keele murdeks.

Algonkini keele kõnelejad on algonkinid. Algonkini keelt kõneleb emakeelena umbes 1800 inimest, kelle arv väheneb. Vähem kui 10% keelt kõnelevatest inimestest on ühekeelsed.

Algonkini keelt kõnelevad inimesed elavad Kanadas Edela-Québecis, Loode-Ottawas, Maniwaki lähialadel ja Golden Lake'i piirkonnas Ontarios.


Chiusano di San Domenico

Chiusano di San Domenico on asula ja vald (comune) Itaalias Campania maakonnas Avellino provintsis.

700 meetri kõrgusel merepinnast asuva Chiusano di San Domenico asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.


Juozas Grušas

Juozas Grušas (16. november 1901 Žadžiūnai küla, Šiauliai vald – 21. mai 1986 Kaunas) oli leedu kirjanik, tõlkija, esseist ja kultuuritegelane.

Tema kui kirjaniku esimene mõjutaja oli leedu luuletaja Jonas Krikščiūnas-Jovaras. Aastatel 1919–1924 õppis ta Šiauliai gümnaasiumis ja 1924–1931 õppis ta Kaunases (tolleaegses pealinnas) Vytautas Suure Ülikoolis teoloogia-filosoofia teaduskonnas.


Cancello ed Arnone

Cancello ed Arnone on asula ja vald (comune) Itaalias Campania maakonnas Caserta provintsis.

8 meetri kõrgusel merepinnast asuva Cancello ed Arnone asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.


Būkān

Būkān Sardasht on linn Loode-Iraanis Lääne-Aserbaidžaanis.

linna nimi pärineb kurdi sõna (boq), mis tähendab konn, mis on leitud bokani vetes.


Casapesenna

Casapesenna on asula ja vald (comune) Itaalias Campania maakonnas Caserta provintsis. Casapesenna asub Napolist umbes 20 km loodes ja Casertast umbes 20 km edelas.

8 meetri kõrgusel merepinnast asuva Casapesenna asustustihedus oli 2010. aasta lõpul inimest ruutkilomeetri kohta.


Castel Volturno

Castel Volturno on linnaks nimetatav omavalitsusüksus (comune) Itaalias Campania maakonnas Caserta provintsis. Castel Volturno sai linnaõigused vabariigi presidendi 2007. aasta 19. aprilli dekreediga.

3 meetri kõrgusel merepinnast asuva Castel Volturno asustustihedus oli 2012. aasta lõpu seisuga inimest ruutkilomeetri kohta.


Djatlovi kuru intsident

Djatlovi kuru intsidendiks nimetatakse üheksa suusamatkaja hukkumist teadmata põhjustel Põhja-Uuralis 2. veebruaril 1959. Hukkumiskoht nimetati hiljem matkajate rühmajuhi järgi Djatlovi kuruks (vene keeles Перевал Дятлова).

Igor Djatlovi juhitud kaugmatkajate rühm põgenes ööbimise ajal seletamata põhjusel telgist ja hukkus sellest kuni 1,5 kilomeetri kaugusel temperatuuril –30 °C. Mõnel surnukehal leiti kolju- ja roidemurde. Juurdluse andmetel teisi inimesi ümbruskonnas ei olnud. Juhtumi seletamiseks on esitatud mitmesuguseid teooriaid (laviin, põgenenud vangide kallaletung, manside rünnak nende pühal mäel viibijaile, sõjaväe eriüksuse rünnak, relvakatsetuspiirkonda sattumine, mõrvamine välisriigi luurajate poolt, keravälk, lumeinimese rünnak, metslooma (näiteks karu) rünnak, infraheli, ülitugev magnetväli, üleloomulik või maaväline jõud).

Enamik rühma liikmeid oli Uurali Polütehnilise Instituudi (praegu Uurali Riiklik Tehnikaülikool) üliõpilased või vilistlased.


45 mm tankitõrjekahur M1937

45 mm tankitõrjekahur mudel 1937, tehasetähisega 53-K (vene keeles 45-мм противотанковая пушка образца 1937 года (53-К)) oli tankitõrje kiirlaskekahur kaliibriga 45 mm, mida toodeti Nõukogude Liidus aastatel 1937-1943.


Südamerütmur

Südamerütmur ehk südamestimulaator ehk südame tehisrütmur ehk kardiostimulaator ehk kunstlik südamerütmigeneraator (artificial cardiac pacemaker, mitte segamini ajada südame loomuliku rütmijuhtijaga) on meditsiiniseade, mis kas inimese või looma keha pinnale või keha sisse paigaldatuna (implanteerituna) stimuleerib südame kokkutõmbumist, saates selleks elektroodi südamelihase tõmbumist ergutavaid lühikesi elektrilisi impulsse.

Südamelöögi esilekutsumiseks tekitab südamerütmur lühikese elektriimpulsi, mis antakse südamelihasesse kas kehale kinnitatud (või söögitorusse viidud) või südame sisse viidud või südame pinnale kirurgilise operatsiooni käigus paigaldatud elektroodi(de) kaudu.

Sellise stimuleerimisega saab südame löögisagedust kiirendada. Südamerütmuri kasutamise peamine eesmärk ongi säilitada adekvaatne südame löögisagedus olukorras, kui südame loomulik rütmiallikas ei tööta enam piisava sagedusega, või siis tagada südame vatsakeste kokkutõmbed olukorras, kui südame erutusjuhtesüsteemis on tekkinud erutussignaali levimisele takistus.

Nüüdisaegsed implanteeritavad südamerütmurid on programmeeritavad. Neid programmeeritakse välise programmaatorseadme abil, mis tähendab, et kardioloog saab valida iga patsiendi jaoks sobivad (optimaalsed) stimuleerimise režiime ka pärast seadme implanteerimist.

Osal implanteeritavatel kardiostimulaatoritel on mitu elektroodi eri südamepiirkondade stimuleerimiseks, et parandada nt südame vatsakeste tõmbumise sünkroonsust. Sellised seadmed annavad elektroodidesse impulsse südame töötsükli eri ajahetkedel, mis määratakse kardioloogi poolt vastavalt elektroodide paiknemisele südames.

Lisaks on olemas implanteeritavad kardioverter-defibrillaatorid (ingliskeelne lühend ICD), mis lisaks südame stimuleerimisele ehk aeglase rütmi kõrvaldamisele suudavad teostada ka defibrilleerimist/kardioversiooni ehk katkestada eluohtlikud kiired südame rütmihäired.


Mõhhailo Kotsjubõnski

Mõhhailo Kotsjubõnski (ukraina keeles Михайло Михайлович Коцюбинський; pseudonüüm Zahhar Kozub; 17. september 1864, Vinnõtsja – 25. aprill 1913, Kiiev) oli Ukraina kirjanik.

Ta kirjeldas tüüpilist Ukraina elulaadi 20. sajandi algul. Kotsjubõnski varaseid jutustusi on nimetatud etnograafiliseks realismiks. Hiljem arenes ta stiil keerukamaks ning temast sai üks Ukraina andekamaid impressionistlikke ja modernistlikke kirjanikke. Kotsjubõnski populaarsetest romaanidest tehti Nõukogude ajal mitu filmi.

Tema järgi on nimetatud Mõhhailo-Kotsjubõnske alev Tšernihivi oblastis.


Juri Peroganõtš

Juri Perohanõtš (ukraina keeles Юрій Пероганич; sündinud 11. juulil 1961 Ukrainas Lvivi oblasti Skole rajoonis Smože külas) on Ukraina ühiskonna- ja haridustegelane ning IKT-visionäär, Ukraina IT-ettevõtete liidu peadirektor ning 2009–13 Wikimedia Ukraina tegevjuht.

Perohanõtš omandas kõrghariduse programmeerijana (1980) ja majandusinsenerina (1986) ning magistrikraadi rahvusvahelises õiguses (2000). Ta on töötanud mitmes Ukraina riiklikus transpordi- ja kommunikatsiooniasutuses ning mitmes IKT-valdkonna nõuandvas organis Ukraina valitsuse juures. Alates 2007 on ta Ukraina Infotehnoloogiaettevõtete Assotsiatsiooni juht.

1984 abiellus ta Ljudmõla Oršanskaga. Neil sündis 1985 poeg Roman. 2011 abiellus Perohanõtš uuesti, seekord luuletaja, ajakirjaniku ja tõlkija Tetjana Tšerepiga. 2012 sündis neil poeg Bohdan.


Bisubstraatsed inhibiitorid

Bisubstraatsed inhibiitorid on ained, mis koosnevad kahest konjugeeritud fragmendist, kus kumbki fragment on suunatud erinevale ensüümi substraati siduvale aktiivtsentrile. Sellise inhibiitori sidumisel proteiinkinaasile väheneb kinaasi võime katalüüsida valkude fosforüleerimist.


Baltisaksa kunst

Baltisaksa kunst on kunst, mille loojad olid baltisakslased või ajutiselt Baltimaades tegutsenud sakslased. Seda terminit kasutatakse peamiselt 19. sajandi kunstiloomingu kohta.

19. sajandil koondus baltisaksa kunstnike loominguline tegevus peamiselt Tallinna ja Tartusse, kus taasavatud Tartu Ülikooli juurde oli 1803. aastal asutatud joonistuskool. Joonistuskooli kõrval kujunes mitmete baltisaksa kunstnike õpingute kohaks Saksamaa kunstiakadeemiad või Peterburi, sageli oli tegemist aga lihtsalt iseõppijatega.

Paremate teenimisvõimaluste tõttu valisid baltisaksa kunstnikud Peterburi tihtipeale kas ajutiseks või püsivaks elu- ja töökohaks. Kuni sajandi lõpuni olid peamiselt baltisaksa kunstnikud need, kes vahendasid siinsesse kunstiruumi Euroopas vaheldunud kunstistiile. Kohalike baltisaksa aadlike ja linnakodanlaste õdusale ja turvalisele elulaadile vastas eriti hästi kodu ja perekonda hindav biidermeierstiil, ent nende tööde stilistiline diapasoon ulatus klassitsismist impressionismihõngulise vabaõhumaalini. Estofiilide liikumise kandel jõudis baltisaksa kunsti eesti talupoja kuju, väga populaarsed olid erinevates graafilistes tehnikates teostatud linna- ja maastikuvaated. 19. sajandi teise poole baltisaksa kunstisse põimus akadeemilise kunsti elutruuduse nõue.

Mitmed baltisakslased sidusid end sel ajal kas õppejõudude või kunstiüliõpilastena Düsseldorfi Kunstiakadeemiaga, pannes aluse nn. Düsseldorfi koolkonnale Eesti kunstis. Seoses rahvusliku liikumise ja eestlastest kunstnike jõudmisega kunstiareenile kaotas baltisaksa kunstikultuur 20. sajandi alguseks tasapisi oma mõjujõu, ent Eesti kunsti ühe arenguliinina on see jälgitav kuni Teise maailmasõja puhkemiseni.

Eesti Kunstimuuseumis hakati baltisaksa kunsti kollektsioneerima juba muuseumi algusaastatel. On iseloomulik, et esimesed muuseumi enda kunstiostud olid tänini populaarsed Gustav Adolf Hippiuse "Eesti pruut" ja "Eesti noorik". Tõhus alus baltisaksa kunsti kollektsioonile pandi 1924. aastal, mil A. Tassalt omandati Hermann Eduard Hartmanni, Johannes Hau, Gustav Adolf Hippiuse, Georg Friedrich Schlateri, Woldemar Friedrich Krügeri, Karl August Senffi ja paljude teiste kunstnike teosed. Hiljem on Eesti Kunstimuuseumi baltisaksa kunsti kogu täienenud kunstiostude ja annetuste kaudu.

Baltisaksa kunsti kollektsiooni moodustavad Eestist pärit või siinse kunstiajalooga seotud saksa või baltisaksa päritolu kunstnike teosed. Tänu eestlastega jagatud kultuuriruumile ja aktiivsusele siinse kunstielu korraldamisel, on baltisakslastest kunstnike loomingut nende rahvusest hoolimata õigusega peetud siinse kunstiajaloo loomulikuks osaks.


Eksponaat

Eksponaat (ladina sõnast exponere) on avalikus kohas (nt muuseumis, näitusel) välja pandud ehk eksponeeritav kunstiteos vm ese.


Esindustraditsionalism

Esindustraditsionalism oli Eestis aastatel 1934–1940 viljeldud arhitektuuristiil.

Esindustraditsionalistlikus stiilis hoonetele on omane kõrge katus ning sümmeetriline fassaad, mille juures on kasutatud stiliseeritud orderimotiivi ja tihti ka rahvuslikku ornamenti.

Esindustraditsionalismi on esindanud näiteks Alar Kotli ja Elmar Lohk.


Keelehooldekeskus

Keelehooldekeskus oli 17. oktoobril 2007 Haridus- ja Teadusministeeriumi, Tartu linnavalitsuse, Eesti Keele Instituudi ja Tartu Ülikooli koostöös loodud asutus, mille ülesanne oli parandada avalikku keelekasutust. 2020. aastal võttis keelehooldekeskuse ülesanded üle Eesti Keele Instituudi koolituskeskus.

Keelehooldekeskus korraldas keelekoolitusi ja andis välja keelehooldebrošüüre, mis on tasuta allalaaditavad Eesti Keele Instituudi koolituskeskuse lehelt ja leitavad ka DIGARist.


Riigikapitalism

Riigikapitalism on ühiskonna organiseerimise viis (majandussüsteem), kus riik kontrollib valdavat osa tootmisvahenditest ja kapitalist.

Riigikapitalismi puhul on majanduses säilitatud kapitalismi ja osaliselt ka turumajanduse põhimõtted, kuid riigil on väga laialdane kontroll tootmisvahendite, kapitali ja tööjõu üle. Traditsioonilises riigikapitalistlikus majandussüsteemis on domineeriv roll riigile kuuluvatel äriettevõtetel. Samas on hakatud riigikapitalismiks nimetama ka süsteemi, kus riigi kontroll majanduse üle on kaudsem. Sel juhul kuuluvad tootmisvahendid küll eraettevõtjatele, kuid riik sekkub aktiivselt majandustegevusse, kontrollides investeerimis- ja laenupoliitikat.

Tänapäeval peetakse tüüpilisteks riigikapitalistlikeks majandussüsteemideks Hiinat ja Singapuri. Ameerika Ühendriikide politoloog Ian Bremmer on juhtinud tähelepanu sellele, et suur osa kiirelt arenevatest riikidest eelistavad läänelikule vabaturumajandusele majandussüsteeme, kus riigil on majanduselu juhtimisel aktiivne roll. Sellele on kaasa aidanud ka Ameerika Ühendriikide ja Euroopa Liidu riikide majandusprobleemid ning nende poliitilise mõju vähenemine maailmas. Peamised neli riigikapitalismi elluviimise vahendit arengumaailmas on riiklikud naftakompaniid, riigiettevõtted, riiklikest soodustustest sõltuvad eraettevõtted ja riiklikud heaolufondid.

Viimasel ajal on üha enam kirjutatud ka Eesti majandussüsteemi aeglasest liikumisest riigikapitalismi suunas.

Riigikapitalismi mõistet on veidi teises tähendusvarjundis kasutatud 20. sajandi sotsialistlikus ja kommunistlikus retoorikas. 1920. aastatest alates hakati riigikapitalismi mõistet rakendama nendele ametlikult sotsialismi või kommunismi omaks võtnud riikidele, kus tootmisvahendid ei läinud tööliste valdusse, vaid jäid riigi omandisse ja riikliku bürokraatia hallata. Sellist riigikapitalismi käsitlust arendasid Nõukogude Liidu ja hiljem selle satelliitriikide kontekstis need vasakpoolsed liikumised (trotskistid, menševikud, vasakkommunistid, anarhistid), kes Nõukogude Liidus toimunud sisemises võimuvõitluses allajäänuna võtsid seal välja kujunenud poliitilis-majandusliku süsteemi suhtes kriitilise hoiaku. Taolise käsitluse kohaselt on kõik seni eksisteerinud sotsialistlikud riigid olnud tegelikult riigikapitalistlikud.

Teised autorid on selliseid riike nimetanud ka riigisotsialistlikeks.


Eesti jalgrattasport

Eesti jalgrattasport on Eestiga seotud jalgrattasport.

Ainus Eesti meesjalgrattur, kes olümpiamängudelt medali võitnud, on Aavo Pikkuus, kes 1976. aasta suveolümpiamängudel võitis NSV Liidu meeskonnas meeskondliku maanteesõidu.

Jalgrattur Erika Salumäe on esimene Eesti naissportlane, kes tulnud kaks korda olümpiamedalile, ja ainus Eesti naissportlane, kes võitnud olümpiamedali kahele riigile (1988 kuldmedali NSV Liidule ja 1992 kuldmedali Eestile). Ta on ainus Eesti sportlane, kes on valitud 9 korda Eesti aasta sportlaseks, ja esimene naissportlane, kes on osalenud kolmedel olümpiamängudel.


Jaoskonnaarst

Jaoskonnaarstid olid endisaegsete arstijaoskondade ametlikult kinnitatud arstid .

Eesti esimesel iseseisvusajal tegutses aastast 1922 Jaoskonnaarstide Selts.


Sala mõis

Sala mõis oli linnamõis Lätis Jūrmalas Sloka linnaosas. Läti keeles Salas muiža.

Sala mõisa on esmamainitud 1616. aastal, mil seda rentis Riia linnalt Libbert zur Mühlen, kelle valdusse jäi mõis kuni 1626. aastani. Järgmiseks rentnikuks oli Riia bürgermeister Johann Ulrich (1572–1642). 1661–1673 oli mõis renditud Eberhard Meyerile ning alates 1680. aastast Riia Suurgildi vanemale Bartold Kempele. On teada, et tol ajal oli mõisas üks kahe tiivaga elumaja - üks tiib härrasrahvale ja teine teenijatele. Hiljem lisandusid veel viinaköök, õllekoda ja saun. Veebruaris 1693 sai Sala mõisa uueks rentnikuks Heinrich Haltermann. Mõisa juurde rajati kaks talli. Põhjasõja ajal kuulus mõis Eberhard Bergholtzile. Tema ajast on teada, et mõisas oli olemas teenijate maja.

Bergholtzide kätte jäi mõis aastani 1731. Sel aastal hakkas mõisa Riia linnalt rentima Ernst Johann von Biron, kes rajas sinna hobusekasvatuse. Burchard Christoph von Münnichi tegevus tegi ta hobusekasvatuse plaanidele lõpu, aastast 1740 Sala mõis kui eravaldus likvideeriti. Tekkinud riigimõisas paiknes mõnda aega vene sõjaväegarnison.

Aastal 1742 esitas Riia linn tsaarivõimudele taotluse, et mõis linnale tagastataks, sest Biron, kelle valdused konfiskeeriti, oli siiski vaid rentnik, aga mitte selle tegelik omanik. Mõis tagastati Riia linnale 17. juulil 1745. Kaks aastat hiljem võtsid mõisa rendile Groted, kes rajasid sinna aastal 1750 uue peahoone.


Jeesuse Sõbrad

Jeesuse Sõbrad olid Eesti alal tegutsenud noorte kristlaste ühingud.

Esimene selletaoline ühing asutati 1920. aastal Kuusalus. Hiljem asutati ühinguid veel nt Amblas, Võnnus, Saaremaal.

Ühingute häälekandja oli aastatel 1924-1932 ilmunud ajakiri Jeesuse jälgedel. Ajakirja andis välja Eesti Sisemisjoni Selts.


Bulduri mõis

Bulduri mõis (Bulduru muiža) on mõis Lätis Jūrmalas Bulduri linnaosas. Saksa keeles Bilderlingshof. Aadress: Viestura prospekts 6.

Bulduri mõisa esimene omanik oli 16. sajandil Johann Buldrinck. Aastail 1655–1785 oli riigimõis. Mõisa omanikud on olnud Mirbachid, Medemid ja Wolffid. Aastal 1910 avati mõisas kohaliku talurahva jaoks Läti esimene põllumajanduskool. Aastal 1988 ehitati kooli jaoks uus hoone; mõisakompleksist on säilinud 19. sajandil ehitatud ait, saun ja teenijate maja. Praegu asuvad mõisas Bulduri põllumajandustehnikum ja parki rajatud Bulduri dendraarium.


Majori mõis

Majori mõis (Majoru muiža) on mõis Lätis Jūrmalas Majori linnaosas. Saksa keeles Majorenhof. Aadress: Konkordijas iela 66.

Majori mõisa omanikud olid 16. sajandist alates Fircksid. Tegemist oli Nurmuiža mõisa kõrvalmõisaga, mis funktsioneeris perekonna majoraatmõisana.

1910. aastal rajati Majori mõisa juugendstiilis hoone, arhitekt oli Wilhelm Bockslaff. Sestsaati kujunes Majori mõis suvemõisaks. Mõis võõrandati 1920. aastal ja 1924. aastal rajati sinna lastekodu.


Vahetuskaubandus

Vahetuskaubandus on vanim kaubandusvorm, mille puhul kaks poolt vahetavad kas üheliigilist kaupa (nt vilja mõõt mõõdu vastu vahetus) või eriliigilist kaupa (nt puunõud vilja vastu).


Vahr

Vahr on kahest palmikust koosnev juustevõru, mis on keeratud ümber pea. Vahru kasutati selleks, et toetada linikut või tanu ning anda neile soovitud kuju.

Vahrud olid levinud Kagu- ja Ida-Eestis.


Vaipseelik

Vaipseelik on ristkülikukujuline riidelaid, mis on mähitud ümber puusade ja kinnitatud vööga; see on vanim seelik . Harilikult kanti vaipseelikuna villast sõba või linast pallapoolt.

Eestis kanti vaipseelikut II aastatuhande algusest kuni 19. sajandi keskpaigani. Vaipseelikut hakkas järk-järgult alates 17. sajandist asendama kokkuõmmeldud seelik.


Dessantlaev

Dessantlaev on sõjaväelaste, relvasüsteemide ja muu sõjatehnika veoks ning hõlpsaks maalesaatmiseks (dessandiks) valmistatud sõjalaev-abilaev.


Raats

Raats ehk linaraats on kammi meenutav riist, millega vanasti eemaldati linataime kupraid varte küljest (kupardamine).

Raats oli tavaline kupardamisriist, kuid kupardati ka vikati teral lõigates või kirvega raiudes. Varased raatsad olid puust, aga ka luust, piid sisse lõigatud. Raats kinnitati ühe otsaga maha toetuva pingi külge, millel teises otsas oli kaks jalga.

Kuprad eemaldati, kui linapeosid mitu korda terade vahelt läbi tõmmati..


Rabamispink

Rabamispink on spetsiaalne pink, mida vanasti kasutati rehepeksul rabamisalusena. Rukkivihu pead löödi vastu pinki, terad veeresid mööda kaldpinda hunnikusse.


Kraejalad

Kraejalad (ka: raejalad) on jalgadega alus, mida vanasti kasutati erinevate nõude hoidmiseks. Sellel aluse jalgade arv sõltus sellest, mida sellega hoiti. Nt leiva- ja pesuküna hoidmiseks kasutati nelja jalaga alust.


Rahaauk

Rahaauk on mütoloogias kuhugi (nt maapinnasesse) peidetud varanduse (enamasti rahapaja) asukoht. Eesti mütoloogia kirjanduse järgi valvasid rahaauku rahahaldjad, -tondid või -kuradid.


Sise-Austria

Sise-Austria (saksa Innerösterreich, sloveeni Notranja Avstrija, itaalia Austria Interna) oli mõiste, mida kasutati 14. sajandi lõpust 17. sajandi alguseni Habsburgide pärusvalduste kohta Semmeringi kurust lõunas, viidates keiserlikele Steiermargi, Kärnteni, Kraini ja Austria rannikumaa hertsogkondadele. Sise-Austria hertsogite residents oli Grazis.


Ingrid Kõrvits

Ingrid Kõrvits (sündinud 16. märtsil 1968) on eesti koorijuht ja muusikapedagoog.

Ingrid Kõrvits on lõpetanud Tallinna Muusikakeskkooli koorijuhtimise erialal 1986. aastal Ede Kõrgemäe juhendamisel ning Tallinna Konservatooriumi 1992. aastal Merike Toro ja Elo Üleoja juhendamisel.

Aastatel 1987–2011 töötas Ingrid Kõrvits lastekoori Ellerhein dirigendina, alates 2011. aasta märtsist ka tütarlastekoori Ellerhein dirigendina. Ta on alates 2012. aasta septembrist tütarlastekoori Ellerhein peadirigent.

Alates 1992. aastast on ta Tallinna Muusikakeskkooli solfedžoõpetaja ja lastekoori dirigent. 2008. aastal kasvas lastekoorist välja noortekoor, mis Kõrvitsa juhendamisel on saavutanud auhinnalisi kohti vabariiklikel ja rahvusvahelistel koorikonkurssidel. Kõrvits töötab ka Muusikakeskkooli koorijuhtimise eriala õpetajana ning koorijuhtimise ja vokaali osakonna juhatajana.

Lauljana on Kõrvits osalenud Mainori kammerkoori, Tallinna raekoja kammerkoori, Haapsalu vanamuusika festivali koori ja segakoori Vox Europae töös.

Ingrid Kõrvits on lastekoore dirigeerinud IX noorte laulu- ja tantsupeol, XXV üldlaulupeol, XI noorte laulu- ja tantsupeol, XXVI üldlaulupeol, XII noorte laulu- ja tantsupeol ja XXVII üldlaulupeol.

2007. aasta noorte laulupeol oli Ingrid Kõrvits lastekooride üldjuht.


CAN-võrk

Controller Area Network (CAN-siin) on sõiduki siini standard, mis võimaldab sõidukis olevatel mikrokontrolleritel ja seadmetel omavahel juhtarvuti abita andmeid vahetada.

CAN-siin on sõnumipõhine protokoll, mis loodi konkreetselt autotööstuses kasutamiseks, kuid leiab nüüd kasutust ka teistes valdkondades, nagu lennundus, merendus, tööstusautomaatika ja meditsiiniseadmed.

CAN-siini arendamine algas 1983. aastal ettevõttes Robert Bosch GmbH. Protokolli ametlik esitlus toimus 1986. aasta Autoinseneride ühingu (SAE) kongressil Detroitis. Esimesed Inteli ja Philipsi toodetud CAN-i kontrollerikiibid toodi turule 1987. aastal. Bosch avalikustas CAN 2.0 spetsifikatsiooni aastal 1991. Aastal 2012 tutvustas Bosch täiustatud CAN-i andmekihi protokolli nimega CAN FD, mis on ISO-11898-1 edasiarenduseks.

CAN-siin on üks viiest protokollist, mida kasutatakse sõidukite pardadiagnostika standardi OBD-II alusel. OBD-II standard on olnud kohustuslik kõigile USA-s müüdavatele sõiduautodele ja väikeveokitele aastast 1996 ja EOBD standard on olnud kohustuslik kõigile Euroopa Liidus müüdud bensiinimootoriga sõidukitele aastast 2001 ja diiselmootoriga sõidukitele aastast 2004.


Haudehitis

Haudehitis on ehitis, mis on surnu mälestuseks tema hauale püstitatud.

Haudehitised on nt hauasammas, hauakivi, kääbas, dolmen, mausoleum.


Saabastega kass

"Saabastega kass" (prantsuse keeles "Le Maître Chat, ou Le Chat Botté") on Prantsuse kunstmuinasjutt kassist, kes kasutab pettust ja trikitamist, et võita oma madalat päritolu ja vaesele peremehele võim, rikkus ja abielu printsessiga. Muinasjutu kirjutas 17. sajandi lõpul Charles Perrault (1628–1703), erruläinud ametnik ja Prantsuse Akadeemia liige. Esmakordselt ilmus lugu illustreeritud käsikirjas kaks aastat enne seda, kui Barbin avaldas selle 1697. aastal kogumikus "Histoires ou contes du temps passé", kus leidus kaheksa Perrault' muinasjuttu. Raamat sai kohe populaarseks ja on jäänud selleks tänini.

Perrault' muinaslugudel on olnud maailma kultuuriloole ulatuslik mõju. Algse kogumiku pealkiri oli "Histoires ou contes du temps passé, avec des moralités" alapealkirjaga "Les Contes de ma mère l'Oye" ("Möödunud aegade moraalilood", alapealkirjaga "Haneema jutud"). "Saabastega kass" on sajandite vältel inspireerinud heliloojaid, koreograafe, kirjanikke, filmiloojaid jpt. Näiteks esineb kass Tšaikovski balleti "Uinuv kaunitar" kolmandas vaatuses.


Kulles

Kulles''' on kahepaikse vastne. Kullesed elavad vees, neil on sabad ja kehasisesed lõpused. Arengu käigus kasvavad kullestele ka kopsud ja jalad, mis võimaldavad täiskasvanud kahepaiksetel elada vaheldumisi vees ja kuival maal.


Prantsuse park

Prantsuse park (ka Prantsuse stiilis park, Prantsuse pargistiil, barokkpark) on pargikujunduse stiil, mida iseloomustab peahoonest lähtuv keskteljeline lahendus. Prantsuse park vastandub stiili poolest Inglise pargile.

Prantsuse pargistiili looja on André Le Nôtre.


Andrei Dostojevski

Andrei Dostojevski (vene Андрей Михайлович Достоевский; 27. märts (vkj 15. märts) 1825 – 19. märts (7. märts) 1897) oli vene arhitekt ja memuarist, kirjanik Fjodor Dostojevski noorem vend ning histoloog Aleksandr Dostojevski isa.

Andrei ei olnud Fjodoriga nii lähedane nagu nende vanem vend Mihhail, kuid nende suhted olid siiski sõbralikud. Vennad pidasid elu lõpuni kirjavahetust ning Andrei kirjutas Fjodorist ulatuslikult oma "Mälestustes" (mis ilmusid esmakordselt 1930. aastal).


Ajalooline romaan

Ajalooline romaan on proosateos, mis käsitleb ajaloolisi sündmusi ja isikuid ilukirjanduslikus võtmes.

Neis teostes kirjeldatakse värvikalt ja emotsionaalselt inimestevahelisi suhteid ning üksikisiku sisemist mina ja maailmatunnetust tervikuna. Iseloomulikud on põnevad seiklused ja värvikad keskkonnakirjeldused, mis annavad ajaloolistele jutustustele romantilise hõngu. Ajaloolisele romaanile pani aluse romantismi õitsengu aegne šoti kirjanik Walter Scott (1771–1832), kes kirjutas 29 romaani peamiselt Šoti- ja Inglismaa ajaloo teemadel ("Rob Roy" 1818, eesti keeles 1957; "Ivanhoe" 1819, eesti keeles 1926 ja 1956; jt). Scotti romaanides vahelduvad detailirikkad kirjeldused hoogsalt arenevate seiklustega, tema ajalookäsitlust iseloomustab poeetilisus ja romantika. W. Scotti romaanid levisid kiiresti üle kogu Euroopa, avaldades suurt mõju žanri edaspidisele arengule (Victor Hugo, Stendhal, Gustave Flaubert, Lev Tolstoi, Henryk Sienkiewicz), kaasa arvatud Eestis, kus esimene Scotti tõlge ilmus 1888. aastal ajakirjanduses.

Maailmakirjanduse tuntumate ajalooromaanide autorite hulka kuulub veel näiteks Mika Waltari ("Sinuhe, egiptlane", "Mikael Angelos" jt).


Kaalukoda

Kaalukoda ehk vaekoda on asutus või hoone, kus tegeletakse (täppis)kaalumisega.

Kaalukojas saab klient tasu (kaaluraha) eest kontrollida näiteks ostetud kauba kaalu, saades soovi korral kaasa seda kinnitava dokumendi.


Kaitseväeteenistuse tunnistus

Kaitseväeteenistuse tunnistus on tähtajatu dokument, mis tõendab kaitseväelase või reservväelase isikut, tema kaitseväelist eriala, sõjaväelist auastet ja teenistuskäiku.


Hilja Läti

Hilja Läti (8. september 1922 Pööra, Härjanurme vald, Kursi kihelkond, Tartumaa – 26. oktoober 2013) oli eesti kunstiajaloolane.

Ta lõpetas 1936. aastal Saduküla algkooli ja 1941. aastal Tartus Eesti Noorsoo Kasvatuse Seltsi tütarlaste gümnaasiumi.

Aastatel 1941–1944 elas ta evakueerituna NSV Liidu tagalas, kus õppis mitmesugustel kursustel, sealhulgas Moskvas raadiotöötajate kursustel, ja töötas eestikeelsete raadiosaadete toimetuses.

1944. aastal astus ta Tartu Riiklikku Ülikooli ja lõpetas selle 1949. aastal. Aastatel 1951–1954 oli ta aspirantuuris Ilja Repini nimelises kunstiinstituudis Leningradis.

Ta töötas 1949. aastast Eesti Kunstimuuseumis, 1954. aastast maalifondi vanemteadurina ja aastatel 1967–1990 muuseumi teadusdirektorina.


Karjakontrolliühing

Eestis asutati esimene karjakontrolliühing 1909. aastal Vändras. Aastal 1939 oli Eestis 390 karjakontrolliühingut, kus kokku oli 10 300 inimest.


Glendale

Glendale on linn Arizona osariigis Glendale on linn California osariigis Glendale on linn Colorado osariigis Glendale on asula Montana osariigis Glendale on küla Ohio osariigis Glendale on linn Oregoni osariigis Glendale on linn Utah' osariigis Glendale on linn Wisconsini osariigis ...


Jaunķemeri

Jaunķemeri on Läti linna Jūrmala osa. Elanike arv 188 (2008). Asub Liivi lahe kaldal.

Osa Ķemeri rahvuspargi territooriumist paikneb selles linnaosas.

Aastal 1912 rajati läbi selle koha Ķemerisse viiv trammiliin, mis tegutses 1914. aastani. Trammiliini äärde osteti 150 suvilakrunti ja piirkonda hakati kutsuma Jaunķemeriks (saksa keeles Neu-Kemmern). Aastast 1928 Ķemeri linna osa, aastal 1959 läks koos kogu Ķemeriga Jūrmala koosseisu. Aastast 1967 on seal kaks sanatooriumit.


Kaugurciems

Kaugurciems on Läti linna Jūrmala osa. 1000 elanikku (2008). Asub Liivi lahe kaldal. Jakob Kettler rajas 17. sajandil sinna sadama (Kauger Wick). Saksa keeles oli selle koha nimi Kaugerzeem.

Aastal 1919, bermontiaadi ajal, sooritasid Läti väed Kaugurciemsis dessandi.

Aastatel 1925–1959 oli Kaugurciems Sloka linna osa.


Kauguri

Kauguri on Läti linna Jūrmala osa. Asub Slokast põhjas ja Kaugurciemsist lõunas.

See on Jūrmala kõige rahvarohkem linnaosa, kus elab 20 585 elanikku (2008). Aastatel 1925–1959 oli asula Sloka linna osa. Jūrmala linnaosana hakati seda rajama 1960. aastal.


Irboska vald

Irboska vald oli vald Petserimaal aastail 1922–1939. Vallamaja asus Irboskas.

Hommiku pool Venemaa piir; põhjapoolne piir algab Riia-Pihkva kivitee ülekäigu kohast Venemaale ja läheb Teshevitso, Salavje, Miltsõ, Podvistrenje, Vilbe (Sadrenje) ja Vertushkina küla maade piiri mööda Vilo vallas oleva Suhlova küla maade piirini, kusjuures nimetatud külad Irboska valda kuuluvad; õhtupoolne piir algab ülevalnimetatud Suhlova küla maade piirist ja läheb Babkova, Rogova, Mõla, Makarova, Konetski, Kuusenitsa ja Tretjakova küla maade piiri mööda edasi õiges joones läbi kroonumetsa ja soo Vruuda jõeni, selles kohas, kus nimetatud jõgi järsku lõuna poole pöörab, siit mööda endist Irboska valla piiri ja Gardingi jõge pidi Lätimaani, Laura vallas oleva Samosje küla hommikupoolset piiri mööda. Ülemalnimetatud külad ja Polsohnovo ning Babina küla maad jäävad Irboska valda.

1. aprillil 1939 asutati valla piirides uus Linnuse vald.


Giorgi Margvelašvili

Giorgi Margvelašvili (gruusia keeles გიორგი მარგველაშვილი; sündinud 4. septembril 1969 Thbilisis) on Gruusia poliitik, kes oli 17. novembrist 2013 kuni 16. detsembrini 2018 Gruusia president.

Ta lõpetas aastal 1992 Thbilisi ülikooli filosoofia- ja psühholoogiateaduskonna. Aastatel 1993–1994 õppis ta sotsioloogiat Budapestis Kesk-Euroopa Ülikoolis.

Oktoobris 2012 sai ta haridusministriks Bidzina Ivanišvili valitsuses, 7. veebruaril määrati ta asepeaministriks (Irakli Alasania asemele).

27. oktoobril 2013 toimunud presidendivalimistel valiti ta esimeses voorus 62,12 protsendiga häältest Gruusia presidendiks. Davith Bakradze sai 21,72% ja Nino Burdžanadze 10,19% häältest.


Sloka

Sloka on Läti linna Jūrmala osa. Asub Krastciemsist läänes ja Kaugurist lõunas. 6013 elanikku (2008). Kuni aastani 1959 oli Sloka iseseisev linn, mille osadeks olid nii mere ääres olev Kaugurciems kui ka Sloka kirikla maadele rajatud Krastciems. Lisaks kuulusid linna alla veel tänapäevased Jūrmala osad Kauguri, Bāžciems ja Brankciems.


Riigikohtu esimees

Riigikohtu esimees on Eesti Riigikohtu tegevust juhtiv isik, kes on ex officio ka Riigikohtu üldkogu eesistuja ja põhiseaduslikkuse järelevalve kolleegiumi esimees.


Kūdra

Kūdra on Läti linna Jūrmala osa. See asub Brankciemsist läänes ja Ķemerist idas, Ķemeri rahvuspargi aladel. Linnaosas on 123 elanikku (2008).

1950. aastal hakati ümbritsevatest rabadest Sloka tselluloosivabriku kütteks turvast tootma, selle järgi on saanud nime raudteele rajatud rongide peatuskoht ja selle ümbruskond (kūdra on läti keeles turvas).


Brankciems

Brankciems (saksa keeles Frankendorf) on Läti linna Jūrmala osa.

Asub Kūdrast idas ja Bāžciemsist lõunas. See on 12 elanikuga (2008) üks väiksemaid Jūrmala linnaosi.

Asula sai alguse 1525. aastal, mil Wolter von Plettenberg andis sinna ühele Franki-nimelisele mehele mõisa. Mõis kuulus 1826. aastast Ungern-Sternbergidele. 19. sajandi lõpus rajati mõisa maadele vabrik, kus toodeti Riia linna tarbeks tsementi. Aastatel 1925–1959 oli Sloka linna osa.


Plantaarfastsiit

Plantaarfastsiit ehk kukekannus ehk tallasidekirmepõletik (ladina keeles fascitis plantaris) on fibroplastiline haigusseisund inimesel. Tallakilekõõluse (aponeurosis plantaris) põletik põhjustab valu kannas ja kannapiirkonnas, lisaks võib põletiku tõttu tekkida sideme kinnituskohal kandluul ka luu vohamine ning kujuneda luunokk ehk kukekannus. Kukekannuse korral on tugev valu kanna keskosas. Üks kukekannuse tunnus: kui hüppeliigesest jalga kõverdada ja varbaid sirutada ning tekib valu kanna keskosas, võib olla tegemist kukekannusega.


Ivanhoe

"Ivanhoe" on Briti kirjaniku Walter Scotti 1819. aastal ilmunud romantiline ajalooline romaan, mille tegevus toimub 12. sajandi Inglismaal. Scott oli üks romantismiajastu tuntumaid kirjanikke ning keskaja populariseerijaid, kes levitas romantilist suhtumist sellesse perioodi.

Romaani nimitegelane kuulub ühte normanni vallutus järel säilinud saksi aadlisuguvõsadest, kuid on andnud truudusvande normannidele. Romaani tegevus algab 1194. aastal, pärast Kolmanda ristisõja nurjumist, kui kuningas Richard Lõvisüda on tagasiteel vangipõlvest Austria hertsogi juures, kuid teda arvatakse endiselt vangis olevat. Tegelaste seas on ka Robin Hood koos oma lindpriide salgaga, kelle mainet tänapäeva popkultuuris Scotti kirjeldus suuresti mõjutas. Üks teose läbivaid teemasid on toonane juutide tagakiusamine.

Eesti keeles ilmus romaan esimest korda 1926. aastal A. H. Tammsaare tõlkes.


Bāžciems

Bāžciems (saksa keeles Bahseneck) on Läti linna Jūrmala osa.

Asub Slokast läänes ja Brankciemsist põhjas.

Seal asus vanasti Vecslocene ojal veskikoht. Jūrmala kõige väiksema elanike arvuga linnaosa, kus elab 9 inimest (2008). 1925. kuni 1959. aastani oli Sloka linna osa.


Krastciems

Krastciems on Läti linna Jūrmala osa. See asub Valterist läänes ja Slokast idas, Lielupe jõe kaldal. Elanikke on 456 (2008).

Linnaosa vanem ajalugu on lahutamatult seotud Sloka kiriklaga, kuna linnaosa territoorium kuulus kiriklale. Aastast 1910 hakati lisaks seal elanud talupoegadele maid jagama ka Sloka tehasetöölistele. Aastatel 1925–1959 oli see Sloka linna osa.


Vaivari

Vaivari on Läti linna Jūrmala osa. 697 elanikku (2008). Asub Slokast idas ja Asarist läänes. Kunagi asus selles paigas Rieksti küla.

Aastal 1899 rajati sinna Asari sanatoorium, mis hiljem sai Vaivari sanatooriumi nime. Aastast 1996 on sanatooriumihoones Vaivari põhikool. Aastal 1927 rajati sinna raudteepeatus, mis kandis algselt nime Asari II, aga nimetati 1938. aastal Vaivariks ümber. 1970. aastal rajati Vaivarisse uus püramiidi meenutav sanatooriumihoone, kus asub praegu taastusravikeskus.


Asari

Asari (saksa keeles Assern) on Läti linna Jūrmala osa.

Aastal 1827 ehitas Firkside suguvõsa Melluži aladele rannamaja, hakates sel ajal ühtlasi müüma krunte ka praeguse Asari linnaosa aladele. Asari raudteejaam rajati aastal 1877. Aastast 1959 Jūrmala koosseisus.


Politsei Peavalitsus

Politsei Peavalitsus oli Eesti politsei keskasutus 1918–1934, Siseministeeriumi alluvuses.

20. mail 1924 võttis Riigikogu vastu Välis-, kriminaal- ja kaitsepolitsei ühendamise ajutise seaduse, mille alusel loodi Siseministeeriumi alluvuses Politsei Peavalitsus, mis ühendas kõik kolm ametkonda. Esimestel aastatel oli igaühel neist oma peavalitsus, politsei, kriminaal-, ja kaitsepolitsei peavalitsused kui iseseisvad asutused likvideeriti 16. juunist 1924. Politsei Peavalitsuse eesotsas oli peavalitsuse ülem (aastast 1925 politseidirektor).

1934. aastal reorganiseeriti Siseministeeriumi Politsei Peavalitsus, Politseivalitsuseks.


Haguküla

Haguküla on ajalooline külatüüp, mida iseloomustas peateelt iga õue juurde minev väike harutee. Hagukülaga sarnane on ahelküla.


Melluži

Melluži on Läti linna Jūrmala osa.

1914. aastal ehitati Firkside suguvõsa rajatud rannamaja Karlsbad lähedale rongide peatuspaik Karlsbad II, mis nimetati 1939. aastal Mellužiks. Rannamaja tõttu tekkis tihedam asustus just Melluži aladele ja asula kandis 1918. aastani nime Karlsbāde. 1959. aastast Jūrmala koosseisus.

Mellužis on elanud heliloojad Emīls Dārziņš ja Alfrēds Kalniņš, kirjanik Rūdolfs Blaumanis, luuletaja Veronika Strēlerte, kunstnik Janis Rozentāls, režissöör Alfreds Amtmanis-Briedītis.


Valteri

Valteri (saksa keeles Waltershof) on Läti linna Jūrmala osa. Asub Krastciemsist idas ja Asarist lõunas. 873 elanikku (2008). Esimest korda mainitud aastal 1788, mil sealse mõisa omanik Dorotea Valter kellegi Rikmaniga kauples. Samuti rajati 18. sajandil jõe äärde Valteri tamm, mida mööda kulgeb praegu Dambju iela. Aastast 1959 Jūrmala koosseisus.


Tännassilma kivimeteoriit

Tännassilma kivimeteoriit on kivimeteoriit (kondriitmeteoriit), mis 16. juunil (ukj 28. juunil) 1872 langes Tännassilma Sikkensaare talu lähedal maale; meteoriit kaalus 28,5 kg .


Pumpuri

Pumpuri on Läti linna Jūrmala osa. Asub Mellužist idas ja Jaundubultist läänes. 523 elanikku (2008). Aastal 1877 ehitati Firkside suguvõsa rajatud rannamaja Karlsbad lähedale rongide peatuspaik Karlsbad, mis kandis vahepeal nime Melluži I ja nimetati 1939. aastal Pumpuriks. Aastast 1959 Jūrmala koosseisus.

Pumpuris on elanud Rainis ja Aspazija.


Obinitsa Issanda Muutmise kirik

Obinitsa Issanda Muutmise kirik on Eesti Apostlik-Õigeusu Kiriku Obinitsas asuv kirik.

Kiriku kõrval asub Obinitsa surnuaed.


Jaundubulti

Jaundubulti on Läti linna Jūrmala osa.

Aastal 1925 rajati rongivagunist rongide peatuspaik (praegune hoone pärineb aastast 1977). Jaundubulti ja Pumpuri piiril asub Pumpuri keskkool. Elumajad asuvad põhiliselt raudteest põhja pool, lõunas laiub kuni Lielupeni mets, kus asuvad Jaundubulti luited. Linnaosas asuvad mitmed väärtuslikud juugendstiilis hooned. Aastast 1959 Jūrmala koosseisus.

Jaundubultis asub Ludis Bērziņši majamuuseum.


Kuksina mägi

Kuksina mägi on Haanja kõrgustiku idapoolse osa, Vaaksaare kõrgustiku kõrgeim tipp, kõrgusega 212 m üle merepinna. Kuksina mägi on Setomaa valla kõrgeim tipp.

Vaaksaare kõrgustik on moreenkingustik kus põllulaigud kõrgendike vahel vahelduvad metsatukade ja niitudega. Kuksina mägi asub Kuksina külas ning on kaetud metsaga. Meremäe valla kõrgeima tipuna pole mägi turismiobjektina siiski nii oluline kui samas kõrgustikus asuv Meremägi, mille tipu lähedal asub ka vaatetorn. Vaaksaare kõrgustikust põhja pool asub kuni Piusa jõe oruni ulatuv viljaka savipinnaga tasandik, mis on valdavalt põllustatud.


Meremägi

Meremägi on kõrgendik Vaaksaare kõrgustikul, mis kuulub Haanja kõrgustiku idapoolsesse ossa. Kõrgus merepinnast on 204 m.

Vaaksaare kõrgustik on moreenkingustik, kus põllulaigud kõrgendike vahel vahelduvad metsatukkade ja niitudega. Meremägi asub Kalatsova ja Merekülä piiril.

Meremäelt paistab selge ilmaga suurem osa Setumaast, Vastseliina kirik, Petseri kloostri kirikukuplid. Selge ilmaga võib näha ka Pihkva järve veepeegeldust, mille järgi on paikkond arvatavasti saanud nime, pidades Pihkva järve veepeegeldust mereks.

2008. aastal ehitas Meremäe vallavalitsus Meremäele vaatetorni ja laululava.


Uusvada tsässon

Uusvada tsässon on pühale Anastasiale pühitsetud tsässon, Nahtsi tsässon. Nahtsipäev on 11. novembril. Tõenäoline ehitusaeg 1698.


Postitalu

Postitalu või kirjatalu oli postiasutuse tüüp Eestis.

Postitalud asusid üksteisest keskmiselt 4 km kaugusel, neid oli umbes 2800. Postitaludes toimetati lihtkirjaposti (ka ajalehtede) vastuvõtmist ja väljaandmist ning müüdi postmarke, tempelmarke, postpaberit ja ümbrikke. Postitalu, kus polnud telefoni kõnepunkti, nimetati kirjataluks.

Postitalud olid avatud 2 tundi päevas. Postitalunikud ei saanud rahalist tasu, välja arvatud eritasu kirjade laialikandmise korral. Nende endi post toodi riigi kulul koju ja nende koju ehitati riigi kulul avalik telefoni kõnepunkt ja neil ei tulnud kanda telefoni abonementmaksu.

Kategooria:Post Eestis Kategooria:Eesti filateelia Kategooria:20. sajand Eestis


Kaugem Austria

Kaugem Austria või Eespoolne Austria (saksa Vorderösterreich, varem die Vorlande) oli ühine nimi Habsburgide varajastele valdustele endises Švaabimaa hõimuhertsogkonnas Saksamaa edelaosas, sealhulgas territooriumid Alsace'i piirkonnas Reinist läänes ja Vorarlbergis.

Pärast seda, kui Habsburgide fookus liikus 1278. aasta Marchfeldi lahingu kiiluvees Habsburgi linnuselt Austriale, läks territoriaalne ülemvõim (v.a Vorarlbergis) järk-järgult Šveitsi konföderatsioonile, samuti Prantsusmaale, Baierile, Württembergile ja Badenile.


Küllätüvä tsässon

Küllätüvä tsässon on Nahtsi (Anastassia Vanema) tsässon Küllätüvä külas Setomaa vallas. Nahtsipäev on 11. novembril ukj (29. oktoobril vkj). Tsässon on ehitatud aastatel 1925–1928 varasema, lagunenud tsässona asemele.


Soomusristleja

Soomusristleja on 19. sajandi lõpust kuni Esimese maailmasõja lõpuni kasutusel olnud sõjalaevatüüp. Nende ülesandeks oli vajaduse korral sooritada merelahingus kiireid tiibmanöövreid ning eraldatult tegutsedes häirida vastase kommunikatsioone. Praktiliselt osalesid soomusristlejad peamiselt üldises lahingurivistuses. Pärast Esimest maailmasõda võtsid nende rolli seoses tehnika arenguga üle ristlejad.

Erinevalt soomuslaevast oli soomusristlejal nõrgem soomus (soomuskaitse peamiselt veeliinil), aga sellevõrra kiirem käik.

Esimeseks soomusristlejaks loetakse Venemaal 1873 vette lastud General-Admirali.


Patrullkaater

Patrullkaater ehk valvekaater on mereväe või tsiviilametkonna poolt rannikumere või siseveekogu akvatooriumi valve- ja kontrollülesanneteks kasutatav kaater.


Nastja

Nastja (vahel ka Nõid Nastja, kodanikunimega Anastassia Perevoztšikova; sündinud Vologdas) on telesaate "Selgeltnägijate tuleproov" Eesti esimese hooaja võitnud selgeltnägija. Ta on avaldanud raamatu "Nastja hea tervise kokaraamat" (2011). Samuti on ta osalenud telesaates "Tantsud tähtedega", kus ta koos oma partneri Marko Mehisega saavutas kolmanda koha.


Saalijalgpalli Meistriliiga

Saalijalgpalli Meistriliiga on Eesti saalijalgpalli kõrgeim liiga.

2014. aastal võitis Meistriliiga Tallinna FC Anži. Teise koha sai SK Augur Enemat ja kolmanda FC Raketa.


Bražciems

Bražciems (ka Bražas) on Läti linna Jūrmala osa.

Asub Priedainest läänes, Lielupe jõe vasakul kaldal. 179 elanikku (2008). Linnaosa territooriumil asub Babīte linnamägi.

Aastal 1827 ehitas Firkside suguvõsa Melluži aladele rannamaja, selle ümber kujuneva asustusega peeti alguses sidet hobustega. Bražciemsi aladele tekkis toona hobuste vahetuspunkt. Aastast 1959 Jūrmala koosseisus.


Priedaine

Priedaine (saksa keeles Kiefernhalt) on Läti linna Jūrmala osa.

1909. aastal rajati sinna Sosnovij platvorm, mille juurde rajati 1939. aastal uus jaamahoone. Linnaosas on palju suvilaid. Priedainest viivad üle Lielupe jõe raudteesild ja autodele ehitatud sild. Aastast 1959 Jūrmala koosseisus.


Histoloog

Histoloog on eriteadlane, kes uurib hulkraksete organismide rakkude ja kudede struktuuri, ehitust, arenemist ja talitlust ning patoloogiat.


Vārnukrogs

Vārnukrogs (saksa keeles Warne Krug) on Läti linna Jūrmala osa.

Asub Priedaineist idas, Lielupe jõe vasakul kaldal. 138 elanikku (2008). Vārnukrogsi ja Priedaine vahel Lielupe kaldal asub 15–20 meetri kõrgune paljand Baltā kāpa ('valge luide').

1755. aastal, kui Lielupe säng muutus, rajati Lielupe uue sängi ja jõge Daugavaga ühendava vana sängi liitumiskohale kõrts, mille järgi on linnaosa nime saanud. Aastast 1959 Jūrmala koosseisus.


Margaret Burbidge

Eleanor Margaret Burbidge (aastani 1948 Eleanor Margaret Peachey; 12. august 1919 Davenport – 5. aprill 2020 San Francisco) oli Briti ja Ameerika Ühendriikide astrofüüsik. Elas saja-aastaseks.

Burbidge lõpetas 1939. aastal Londoni Ülikooli University College'i astronoomia alal. 1943. aastal sai doktorikraadi. Ta on töötanud Londoni Ülikooli observatooriumis, Chicago Ülikooli Yerkesi observatooriumis, Cambridge'i Ülikooli Cavendishi laboratooriumis, California Tehnoloogiainstituudis ja alates 1962. aastast California Ülikoolis San Diegos, kus ta aastatel 1979–1988 juhatas astronoomia ja kosmoseteaduste keskust.

Ta oli Greenwichi Kuningliku Observatooriumi esimene direktor (1972–1973) pärast seda, kui Kuningliku astronoomi ja observatooriumi direktori ametid 1972. aastal lahku löödi. 1976. aastal sai ta esimese naisena Ameerika Astronoomiaseltsi presidendiks (oli ametis 1976–1978).

Burbidge võitles naiste diskrimineerimise vastu astronoomias.


Atroofilised jutid

Atroofilised jutid ehk striia ehk kõhetusjutid (ladina keeles striae atrophicae) on epidermise atroofiline haigusseisund inimestel.


Edith Karlson

Edith Karlson (sündinud 7. veebruaril 1983) on eesti skulptor.

Ta on lõpetanud 2006. aastal Eesti Kunstiakadeemia installatsiooni ja skulptuuri osakonna bakalaureuseõppe ja 2008. aastal magistriõppe.

Edith Karlson valiti üheks kunstnikupalga saajaks aastatel 2018‒2020 ja 2022‒2024.

2021. aasta lõpus avati Noblessneri väljakul Edith Karlsoni suuremõõtmeline skulptuur "Vanad head ajad".

2022. aastal linastus "Eesti lood" sarjas Karlsonit portreteeriv dokumentaalfilm "Uue ajastu kunstnik Edith Karlson".


Cartago (California)

Cartago (varem Carthage, Daniersburg ja Lakeville) on rahvaloendustel arvestatav kohaliku võimuorganita asula (census-designated place) USA-s California osariigis Inyo maakonnas.

Cartago asub Owensi järvest 4,8 km kaugusel läänes ja Olanchast loodes, 1106 m kõrgusel üle merepinna.

Elanike arv oli 2010. aasta rahvaloenduse järgi 92. Aastal 2000 oli elanikke 109.

Cartago asub mahajäetud asula Carthage'i lähedal. Cartago on nime saanud Kartaago hispaaniakeelse nime järgi. Esimene postkontor avati Cartagos 1918. Mäetööstuse õitseajal piirkonnas (1870. aastatel) oli Cartago aurulaeva sadam, kust veeti laevadega puitu ja maaki.


Ain Agan

Ain Agan (sündinud 27. oktoobril 1959) on eesti kitarrimängija ja helilooja.

Ta on Tartu Ülikooli Viljandi Kultuuriakadeemia kitarriõppejõud ning Viljandi Kitarrifestivali asutaja ja kunstiline juht.

Agan on esinenud Rootsis, Soomes, Prantsusmaal, Kanadas, USAs, Venemaal, Hiinas, Austrias, Inglismaal, Iirimaal, Norras, Taanis ja Fääri saartel. Ta on mänginud umbes sajaviiekümnel Eestis ilmunud heliplaadil.


Erich Honecker

Erich Ernst Paul Honecker (25. august 1912 Neunkirchen – 29. mai 1994 Santiago) oli Saksa DV poliitik, Saksamaa Sotsialistliku Ühtsuspartei keskkomitee peasekretär 3. maist 1971 kuni 18. oktoobrini 1989. 1976. aastast alates oli ta ka Saksa DV Riiginõukogu esimees.

Honecker astus Saksamaa Kommunistlikku Parteisse 1929. aastal. Samal aastal läks ta Moskvasse Lenini kooli õppima. 1931 tuli ta Saksamaale tagasi. Ta vahistati 1935. aastal ja mõisteti 1937. aastal 10 aastaks sunnitööle, kus viibis sõja lõpuni. Honecker asutas seejärel noorteorganisatsiooni Saksa Vaba Noorsoo Liit (FDJ) ja oli selle esimees 1946–1955. Seejärel viibis ta Moskvas koolitusel ning 1958–1971 oli ta SSÜP KK julgeolekusekretär. Selles ametis oli ta Berliini müüri ehitamise üks organisaatoreid ja oli vastutav Saksa DV piiri ületajate mahalaskmise eest.

Pärast Saksamaa ühinemist pandi ta 1990. aastal koduaresti ja talle esitati süüdistus riigireetmises, võimu kuritarvitamises ja korruptsioonis. Pärast vahistamiskäsku põgenes ta 13. märtsil 1991 koos abikaasa Margot Honeckeriga Moskvasse. Venemaa valitsus nõudis Honeckeride riigist lahkumist. 11. detsembril 1991 varjusid nad Tšiili saatkonda. 29. juulil 1992 saadeti Honecker tagasi Saksamaale. Tema abikaasa lendas Tšiilisse, kus elas nende tütar, kes oli tšiillasega abielus. Maksavähki põdev Honecker anti kohtu alla, kuid kohus otsustas, et ta on liiga haige ja ei elaks kohtupidamist üle ning tühistas 13. jaanuaril 1993 vahistamiskäsu. Honecker lendas seejärel kohe oma abikaasa ja tütre juurde Santiagosse. Ta suri seal 29. mail 1994 maksavähki.


Skene näärmed

Skene näärmed ehk parauretraalnäärmed ehk kusitikõrvalnäärmed (glandulae Skene;glandulae vestibulares minores) on osade imetajate emaste kusitinäärmed.


Bobby McFerrin

Robert "Bobby" McFerrin, Jr. (sündinud 11. märtsil 1950 Manhattanil New Yorgis) on Ameerika Ühendriikide laulja ja muusik. Tema tuntuim laul on "Don't Worry, Be Happy". Oma muusikakarjääri jooksul on ta võitnud kümme Grammy auhinda.


Prümli vallakool

Prümli vallakool oli kool Ambla vallas Prümli külas (praegune Jõgisoo küla), kus A. H. Tammsaare õppis aastatel 1888–1891.

Vallakool asus praeguse Jõgisoo küla territooriumil, mis moodustati osalise Roosna asunduse, Prümli küla ja Jõgisoo küla liitmisel.

Prümli vallakooli asus 1888. aastal õppima rahvakirjanik A. H. Tammsaare. Prümlis käis ta koolis kolm aastat ning õppis õpetaja Ants Tissi käe all vene keelt, ajalugu, maateadust ja looduslugu.

Prümli koolimaja täitis ka valla- ja kohtumaja ülesandeid ning koolmeister oli ka vallasekretär. Seetõttu oli kooli rehetoas ahju taga ka nn arestikamber.

Kool, mille asukohta meenutab praegu ainult paar puud, oli eelmisel sajandivahetusel tuntud ärksa kohana. Näiteks tegutses seal aastatel 1869–1906 keelpillikvartett – 2 viiulit, vioola ja tšello.


Pööre (keeleteadus)

Pööre on tegusõna grammatiline kategooria, mis näitab, et tegevus lähtub alusega tähistatavast tegijast, milline on tegija seos kõneleja ja kuulajaga.


Lõuna Kõrgepingevõrgud

Lõuna Kõrgepingevõrgud (lühend LKV) oli elektriettevõte, mis jaotas Lõuna- ja Kagu-Eesti elektrienergiat.

LKV moodustati 1951. aastal elektriettevõtte Ulila Elektrivõrgud baasil.


Buļļuciems

Buļļuciems on Läti linna Jūrmala osa.

Linnaosa nimi tuleb kunagisest Buļļi mõisast (Bullenhof). Linnaosas asub üks Läti kõrgemaid luiteid Ragakāpa ja Jūrmala vabaõhumuuseum. Pärast Teist maailmasõda rajati sinna kalurite artell "Uzvara" ja kalasadam. Aastast 1959 Jūrmala koosseisus.


Läti laenud eesti keeles

Läti laenud on eesti keelde läti keelest tulnud laentüved. Laenamine algas 8. sajandil ja hoogustus 13. sajandil keelekontaktide tihenemisel.

Läti laenud esinevad ennekõike eesti keele murretes, peamiselt lõunaeesti murretes ja saarte murdes (üle 250 sõna), eriti palju aga Lätis asunud Lutsi ja Leivu keelesaartel (u 900). Eestlaste ja lätlaste ajalugu ja kultuur on väga sarnased, seetõttu erilisi mõjuvaldkondi ei ole ja laiemalt levinud laene on vähe. Mõned läti laenud on siiski jõudnud ka eesti kirjakeelde. 2020. aasta uurimisseisuga hindas Sven-Erik Soosaar nende hulgaks 34–47.

Laenud näitavad kahe naaberrahva pikaajalist vastastikust, nii-öelda perekondlikku iseloomuga suhtlemist, laenatud on joogi- ja toidunimetusi, rõivanimetusi ning muid koduse majapidamisega seotud sõnu. Sven-Erik Soosaare järgi on kindlad läti laenud näiteks kanep, kauss, kuut, kiin (terariist), kõuts, labus, lest (kala), lääts, magun, mait, nuum, pakal, palakas, pastel, rauts, rääts (korv), sõkal, tuust, täkk, vanik, viisk.


Elavad surnud

"Elavad surnud" (originaalpealkiri "The Walking Dead") on Ameerika Ühendriikide õudusdraamasari. Telesari põhineb samanimelisel koomiksil, mille autorid on Robert Kirkman, Tony Moore ja Charlie Adlard.

Sarja peategelane on Rick Grimes (keda kehastab Andrew Lincoln) – väikelinna asešerif, kes ärkab haiglas kuudepikkusest koomast ja avastab end keset postapokalüptilist maailma, mille on vallutanud zombid. Grimes leiab üles oma perekonna ja temast saab ellujäänute rühma juht. Rühm püüab zombidega täidetud maailmas üheskoos ellu jääda ja kohaneda, kuid zombidest veel ohtlikumaks osutuvad mõned inimesed. Sarja esimese hooaja tegevus leiab aset Atlanta ümbruskonnas, teise kuni neljanda hooaja tegevus toimub Põhja-Georgia maapiirkonnas, alates viiendast hooajast toimub tegevus Alexandrias Virginia osariigis.

"Elavad surnud" jõudis Ameerika Ühendriikides teleekraanidele 31. oktoobril 2010 kaabeltelevisioonikanalil AMC ja väljaspool Ühendriike novembris 2010 Fox International Channelsi kanalitel. AMC on igal aastal telesarja uue hooajaga pikendanud, sest sarja vaadatavus on väga suur. Kuuenda hooaja esimene osa tuli teleekraanidele 11. oktoobril 2015. Telesarja populaarsuse tõttu hakati valmistama sõsarsarja "Fear the Walking Dead", mille avaosa jõudis AMC kanalil eetrisse 23. augustil 2015.

Telesari on saanud kriitikutelt kiitva vastuvõtu, sellele on antud mitu auhinda, sealhulgas Writers Guild of America uue telesarja auhind ja Kuldgloobuse parima draamatelesarja auhind.


Väike-Maarja kihelkonnakool

Väike-Maarja kihelkonnakool on endine kool Lääne-Virumaal Väike-Maarja valla keskuses Väike-Maarja alevikus. Praegu asub kihelkonnakooli ruumides Väike-Maarja muuseum.

Juba Rootsi ajal, 17. sajandi keskpaiku, hakati maarahvalt nõudma lugemisoskust ja ristiusu tundmist. Sada aastat hiljem, Katariina II valitsemisajal, avati Väike-Maarja mail esimesed külakoolid (1728. aastaks oli avatud kümme külakooli). Kihelkonnakool avati Väike-Maarjas 1723. aastal.

Aastatel 1893–1907 juhatas kooli Jakob Tamm.

Selles koolis õppis ka Anton Hansen Tammsaare.


Marta Vaarik

Marta Vaarik (sündinud 27. septembril 1986) on eesti kunstnik.

Marta Vaarik on interdistsiplinaarne kunstnik, kes kasutab maali, videot ja performance'it, et kujutada isiklikke lugusid ning julgeid žeste, mis seavad väljakutse kultuurinormidele, lõhkudes traditsioonilisi narratiive. Kõrge sotsiaalse tundlikkusega Vaarik uurib vähemuste õigustega seotud probleeme ning töötab vaimse tervise probleemide ja taasintegreerumisega tegelevate riskikäitumisega noortega. Kontrastiks süngetele teemadele näeme Vaariku kunstiteoseid pigem frivoolsetes toonides. Tema teoseid on näidatud paljudes galeriides, kaasa arvatud grupinäitusel Kunstihoones ja Heit galeriis Berliinis ning isikunäitustel Vabaduse, Draakoni ja EKA galeriis. Vaarik on omandanud Eesti Kunstiakadeemias bakalaureusekraadi maali erialal ja magistrikraadi fotograafias ning omab kogemust filmirežissöörina. Enamus nublu muusikavideosid on Marta Vaariku lavastatud ning välja mõeldud, kaasaarvatud "Für Oksana", mis oli ühtlasi tema debüüt režissöörina.


Lääne Kalur

Lääne Kalur oli kalurikolhoos Lääne maakonnas.

1920. aastate algul loodi kaluriühistu "Kalamees", kuid kalureid see koondada ei suutnud. 1930. aastal võeti vastu uus põhikiri ja "Kalamehest" sai "Kalur". Kuid ka see polnud kalurite kutseühing, sest tema liikmeiks olid ka riigiametnikud-õngemehed. 26. aprillil 1941 koondusid Haapsalu kalurid uude kaluriühistusse "Kalur". Pärast sõda 7. märtsil 1945 otsustasid Haapsalu kalurid taas astuda ühistusse "Kalur". Valiti ühistu juhatus, kus esimeheks sai kalamees Villem Kivi, tema asetäitjaks sai Aleksander Mensas. 28. aprillil 1949. aastal tehti otsus reorganiseerida ühistu kaluriartelliks (kalurikolhoosiks) "Haapsalu". Juhatuse esimeheks valiti Alfred Kuinberg. Liikmeid oli 110.

1955. aasta juulis võttis kolhoos oma koosseisu ka Vormsi kalurid. 12. juulil 1955, kui otsustati tugevnenud ühismajandile uus nimi anda, oli parajasti Musta mere kangelase admiral Pavel Nahhimovi surma-aastapäev. Ettepanek anda kolhoosile admiral Nahhimovi nimi võeti üksmeelselt vastu. Loodi "Admiral Nahhimovi nimeline kalurikolhoos".

1971. aastal ühines kolhoos "Dzeržinski-nimelise kalurikolhoosiga". Kalurikolhoosile pandi uus nimi – "Haapsalu Kalur" ja selle esimeheks sai Villu Põldsam.

1975. aastal moodustati kolhooside Haapsalu Kalur ja Virtsu Kalur alusel "Lääne Kaluri kalurikolhoos". 1979. aastal liideti Lääne Kaluri kalakolhoosi juurde Haapsalu kalakombinaat ja 1981 Vormsi sovhoos.

1991. aastal organiseeriti kolhoos ümber aktsiaseltsiks West.


Oru Pearu

Oru Pearu ehk Tagapere Pearu ehk Pearu Murakas on tegelane A. H. Tammsaare romaanisarjas "Tõde ja õigus".

Pearu ei ole sündinud Vargamäel, vaid tulnud sinna aastaid enne Andrest-Krõõta kusagilt kaugemast piirkonnast, Tammsaare sõnul paigast, kus "vaid hundid uluvad". Loomult on Pearu vembumees ja mängur, sageli äärmuslikult kiuslik ning isegi vägivaldne. Tema puhul ei või kunagi teada, millised riukad tal mõttes mõlguvad. Pearule meeldib tähelepanu ja inimeste imetlus. Pearu vempudel ei näigi olevat sügavamat tagapõhja. Tal on võime näha inimeste nõrkusi, sh Andrese omi, ning nendele surudes ohvrile palju ebameeldivusi põhjustada ja väljakutseid esitada. Pearu võtab kogu elu pigem mänguna, milles peaosalisena näeb ta iseennast. Kuigi Pearule tööd teha ei meeldi ning ülemäära ta ennast sellega ei vaeva, ei jää ta jonnakuselt ja kanguselt Andresele alla ja saavutab rohkemgi. Pearu paneb Andrese tihti proovile ning vastandub oma irratsionaalsusega Andrese ratsionaalsusele. Samas viivad Pearu teod sündmusi edasi ja panevad Andrest ka filosofeerima ning seeläbi jõuavad lugejani Andrese tõekspidamised. Kuigi mõnikord lähevad Pearu ja Andres isegi kättpidi üksteisele kallale ja kaebavad üksteist kohtusse, siis esineb ka leppimishetki, mil Pearu käitub justkui poleks meeste vahel kunagi tülisid olnudki (nt kui Andrese naine Krõõt sureb).

Pearu abikaasa hüüdnimi on Lambasihver (s.t lambakarjus, lambukeste hoidja). Pearu pole iial teinud probleemi sellest, et tema naine on pärit saunikute, mitte kohaomanike klassist – ta on Lambasihvri kosinud armastuse pärast. Ta ei räägi oma naisest iial tagaselga halvasti, ehkki tõdeb korduvalt, et nii kaunist häält või nii nõtkeid käsi ketramisel nagu Vargamäe Krõõdal ei ole mitte kellelgi, ka mitte tema Lambasihvril. Pearu ja Lambasihvri esiklapsed on pojad Joosep ja Karla. Peale nende on Pearul veel lapsi. Vanim poeg Joosep abiellub Andrese vanima tütre Liisiga; Pearu ei kiida seda heaks ja jätab Joosepi talust ilma, kuid annab noortele kaasa oma õnnistuse ja rikkaliku kaasavara. Talu pärib teine poeg Karla ja tema abikaasa Ida. Selleks ajaks on Pearu juba voodihaige ja tunneb muret, et Pearu suguvõsa veri kaob Vargamäelt, kuivõrd Karlal on vaid tütred ning poeg, kes on õnnetuse tagajärjel invaliidistunud.

Kui põdur Pearu tunneb romaani V köites, et surm on lähedal, püüab ta saavutada kontakti Mäe Andresega, et viimasedki tüliküsimused surivoodil ära klaarida. Andres aga ei ilmu Pearu ette ega lähe ka tema matustele.

Pearu kujutamisel on kasutatud keskmurdelist keelt.

Pearu prototüübiks on Tammsaare kunagine naabrimees Jakob Sikenberg.

2019. aasta filmis "Tõde ja õigus" mängis Pearut Priit Võigemast.

2016. aastal A. H. Tammsaare muuseumi, Vikerraadio ja Eesti Raamatukoguhoidjate Ühingu korraldatud "Tõe ja õiguse" lugejate lemmiktegelase hääletusel valiti Pearu teisele kohale.


Läänlane

Läänlane aastast 1944 Haapsalus ilmunud ajaleht.

Aastatel 1950–1956 kandis leht nime Stalinlikul Teel, aastatel 1956–1988 Töörahva Lipp.

Aastal 1990 oli lehe trükiarv 13 000.


Ventspilsi kreis

Ventspilsi kreis (saksa keeles Hauptmannschaft Windau, Kreis Wendau, läti keeles Ventspils apriņķis) oli Kuramaa kubermangu kuulunud haldusüksus Venemaa keisririigis Kuramaal.


Lüps

Lüps ehk lüpsmine on looma (lüpsilooma) udarast piima väljutamine kas käsitsi või lüpsiseadmega (masinlüps).

Lüpstud on nt lehmi, kodukitsi, uttesid, märasid.


Antonov Airlines

Antonov Airlines on Ukraina lastilennuettevõte, riigiettevõtte Antonov allüksus, mis opereerib ülisuurte ja -raskete lastide rahvusvahelisi tellimuslende. Tema pealennuväljaks on Antonovi lennujaam (ukraina Aеропорт "Антонов"), mis asub Kiievist 25 kilomeetri kaugusel loodes, Hostomeli küla lähedal.


South Bend

South Bend on linn Ameerika Ühendriikides Indiana osariigis, St. Josephi maakonna halduskeskus.

See on saanud nime asukoha järgi St. Josephi jõe lõunapoolseima looke juures. Piirkonna asustasid 19. sajandi alguses karusnahakaubitsejad. Linnastaatuse sai 1865. aastal. Kuni 20. sajandi keskpaigani mõjutas linna majandust tugevalt jõe lähedus, mis soodustas rasketööstuse arengut. Elanike arv oli suurim 1960. aastal (132 445) ja hakkas seejärel vähenema, põhjusteks inimeste kolimine eeslinnadesse ja suurte tööstusettevõtete töö lõpetamine. Tänapäeval on linnas peamised majandusvaldkonnad tervishoid, haridus, väikeettevõtlus ja turism.

Linnas elas 2010. aasta rahvaloenduse järgi 101 168 inimest. See on Indiana suuruselt neljas linn ning Põhja-Indiana majandus- ja kultuurikeskus.

Linnas asub Notre Dame'i Ülikool.

Aastatel 2012–2020 oli South Bendi linnapea Pete Buttigieg.


Dragoni

Dragoni on vald (comune sparso) Itaalias Campania maakonnas Caserta provintsis. Halduskeskus asub San Giorgios.

130 meetri kõrgusel merepinnast asuva Dragoni asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.


Lielupe (Jūrmala)

Lielupe on Läti linna Jūrmala osa.

Linnaosa tekkis Buļļi mõisa ja Bulduri mõisa piirile. 1913. aastal rajati sinna Priedaine jahiklubi juurde Buļļi peatuskoht, mis nimetati 1932. aastal Lielupeks. Aastast 1959 on Lielupe Jūrmala linna koosseisus.


Galluccio

Galluccio on vald (comune sparso) Itaalias Campania maakonnas Caserta provintsis. Halduskeskus asub San Clementes.

368 meetri kõrgusel merepinnast asuva Galluccio asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.


Stirnurags

Stirnurags on Läti linna Jūrmala osa.

1832. aastal tekkis Varnukrogsi kõrtsi vastu kalurite asula, mis on aastast 1959 Jūrmala linna koosseisus.


Marzano Appio

Marzano Appio on vald (comune sparso) Itaalias Campania maakonnas Caserta provintsis. Halduskeskus asub Grottolas.

318 meetri kõrgusel merepinnast asuva Marzano Appio asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.


Bulduri

Bulduri on Läti linna Jūrmala osa.

Bulduri kujunes Bulduri mõisa (Bilderlingshof) ümber. Aastal 1833 hakati mõisa ümbert maad kruntideks müüma. Aastaks 1875 oli Bulduris juba 400 suvilat. Aastal 1877 rajati Riia-Tukumsi raudtee äärde Bulduri raudteejaam (praegune hoone on aastast 1947). Aastal 1889 valmis Bulduri kirik. Aastal 1910 asutati Bulduri mõisa põllumajanduskool, mis tegutseb tänapäevani. Aastast 1959 Jūrmala koosseisus.


Rocchetta e Croce

Rocchetta e Croce on vald (comune) Itaalias Campania maakonnas Caserta provintsis.

459 meetri kõrgusel merepinnast asuva Rocchetta e Croce asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.


San Cipriano d'Aversa

San Cipriano d'Aversa on asula ja vald (comune) Itaalias Campania maakonnas Caserta provintsis.

68 meetri kõrgusel merepinnast asuva San Cipriano d'Aversa asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.


Lüpsivõistlus

Lüpsivõistlus on võistlus, mida peetakse heade lüpsivõtete levitamise eesmärgil.

Eesti esimene lüpsivõistlus peeti 1926. aastal Tallinnas. Aastal 1938 oli Eestis nt 168 lüpsivõistlust, kus kokku osales 1220 lüpsjat.


Maa (ajaleht 1926)

Maa oli aastatel 1926–1929 Tallinnas ilmunud ajaleht (häälekandja). See oli partei Asunikkude, Riigirentnikkude ja Väikepõllupidajate Koondis häälekandja.


Tadeusz Mazowiecki

Tadeusz Mazowiecki [taˈdɛuʂ mazɔˈvʲɛt͡skʲi] (18. aprill 1927 Płock – 28. oktoober 2013 Varssavi) oli Poola kirjanik, ajakirjanik, filantroop ja kristlik-demokraatlik poliitik. Ta oli üks Solidaarsusliikumise juhte ning esimene mittekommunistlik peaminister Teise maailmasõja järgses Kesk- ja Ida-Euroopas.

Ta sündis aastal 1927 Płockis arsti perekonnas.

Tadeusz Mazowiecki oli Poola peaminister 24. augustist 1989 kuni 4. jaanuarini 1991.


Piesoresistiivne efekt

Piesoresistiivne efekt ehk piesotakistuslik nähtus seisneb selles, et materjali elektritakistus sõltub materjalile survel või tõmbel avaldatavast mehaanilisest pingest. Selline sõltuvus ilmneb kõige tugevamini pooljuhtmaterjalidel. Pooljuhtidest on siin praktikas levinuim räni kui kiipide põhiline alusmaterjal. Nii on näiteks survetajurina toimiv takistuselement hõlpsalt integreeritav CMOS-võimendiga. Piesoresistiivset efekti rakendataksegi mitmesuguste tööstusseadmete surve- ja kiirendustajurites.

Seda nähtust kirjeldas esimesena ameerika füüsik Percy W. Bridgman 1920. aastail.


Maahindamine

Maahindamine on maa kvaliteedi kindlakstegemine.

Maahindamine on vajalik selleks, et saada andmeid maamaksu määramiseks, maa hinna arvutamiseks ja maakorralduseks.

Eesti alal tehti esimesed maahindamised 17. sajandi lõpus.


Jelena Muhhina (iluuisutaja)

Jelena Muhhina (sündinud 22. oktoobril 1988 Tallinnas) on Eesti iluuisutaja.

2005. aastal tuli ta Eesti meistriks naiste üksiksõidus. 2005. aasta maailmameistrivõistlustel sai ta 21. koha.

Ta on töötanud Tiiu Valgemäe Uisukoolis.


Itk

Itk on rituaalne praktika ja tehnika, mida kasutatakse traditsioonilises kultuuris kriisiolukordade markeerimiseks ja nendest ülesaamiseks. Itkud jagatakse tavandi- ja olusikuitkudeks. Tavandiitkud on seotud elus toimuvate pöördeliste sündmustega. Sellised olukorrad on harilikult seotud surma, abiellumise, võõrsile lahkumise või taaskohtumistega. Olustikuitkudes räägitakse isiklikest kriisidest või lähedaste igapäevastest olukordadest, kus on oluline tunnete väljendamine ning enese määratlemine muutunud olukorras. Kõikidest itkuliikidest kõige vanemad on surnuitkud.

Rahvaluuleteaduslikust aspektist on itk omaette folkloorižanr ja praktika, esituslikult on tegemist iseseiseva vokaaltehnika või kõneaktiga. Itkule on omane vähem või rohkem iseloomulik meloodika, mis tavajuhtudel pole ei kõnelemine ega laulmine, vaid jääb pigem nende vahele. Oluline ja itkule omane on itku tekst, mis põhineb traditsioonilistele, sageli vägagi välja arendatud luulelistele vormelitele, mis raamivad ja kujundavad iga esituse konkreetsest olukorrast tulenevat individuaalsust ja improvisatoorsust. Itku meetrika ja värsistruktuur on reeglina suhteliselt kõikuvad.

Itku otstarve on vaatamata valdavalt individuaalsele esitusele pigem kollektiivne. Pulmades (ja siirderiitustes üldse) aitab itk asjaosalistel mõtestada toimuvaid ühiskondlikke- ja rollimuutusi, asetada end uude olukorda ja luua turvaline alus edasiseks eluks. Enam individuaalsed on nn juhuitkud, mis võivad olla esitatud üksi olles vastava meeleolu ajel.

Itkemist pole üldjuhul eraldi õpitud, suulises kultuuris on see oskus omandatud passiivselt ning ta on aktualiseerunud vastava olukorra tekkides inimese elus. Läänemeresoome rahvakultuuris on itkejad olnud valdavalt naised. Häid itkejaid on hinnatud ning nad on täitnud kogukonnas tähtsat rolli. Eesti rahvakultuuris on itk eksisteerinud muinasajal ja küllap ka hilisematel sajanditel, kuid tõenäoliselt koos reformatsiooni tulekuga on ta ideoloogilistel põhjustel avalikust kasutusest sajandite jooksul välja tõrjutud. Küll on itkemine viimaste aegadeni säilinud setudel, samuti Venemaa läänemeresoome rahvastel. Iseäranis monumentaalsed ja poeetiliselt välja arendatud on karjala ja vepsa itkud.


Nutulaul

Nutulaul ehk lamentatsioon, ka kaebelaul (ladina keeles lamentatio) on muusikas tavaliselt kannatusnädala kolme viimase päeva öistel palvustel lauldav või mängitav ning tavaliselt Jeremia nutulaulu tekstile tuginev muusikažanr.


Jaan Kreuksi nimeline parteiorganisatsioon

Jaan Kreuksi nimeline parteiorganisatsioon oli 1932. aastal Jõgeval Albert Sakkarti asutatud EKP organisatsioon.

Organisatsiooni kuulusid valdavalt metsa- ja kraavitöölised.

Organisatsiooni kui terviku tegevus lõppes 1935. aastal, kui Sakkart lahkus Eestist.


Vabariigi Presidendi hariduspreemia

Vabariigi Presidendi hariduspreemia on sihtasutuse Vabariigi Presidendi kultuurirahastu poolt teenekatele Eesti haridustegelastele antav auhind.

Igal aastal antakse välja kolm preemiat suurusega 4800, 3500 ja 2900 eurot. Preemiat rahastab Danske Bank, aastail 2003–2008 oli rahastaja Hansapank. Vabariigi Presidendi hariduspreemiale saab esitada Eesti hariduselus väljapaistvaid tulemusi saavutanud õpetajaid, õppejõude, haridusasutuse juhte või töötajaid, õpikute koostajaid, samuti haridusalaste praktiliste uuenduste algatajaid ja ellurakendajaid või haridusametnikke. Preemia saaja valib välja kultuurirahastu nõukogu.


Jaguõhtud

Jaguõhtud olid Kirde-Eestis hingedeajal (Kirde-Eestis nimetati jaguajaks) peetud neljapäevaõhtused koosviibimised, kus vesteldi, mõistatati ja tehti käsitööd.


Jahvatamine

Jahvatamine ehk jahvatus on mingi tahke aine osakeste (harilikult läbimõõt alla 1 cm) mõõtmete mitmekordne vähendamine. Kui osakeste läbimõõt on üle 1 cm, siis võidakse seda nimetada purustamiseks.

Ajalooliselt on jahvatamiseks kasutatud nt tuule- ja vesiveskeid.


Jaosmaa

Jaosmaa oli ajalooliselt külakogukonna põllumaa osa, mis kuulus ühele taluperele. Terminit "jaosmaa" on kasutatud peamiselt Venemaa talupoja maavalduse (vene надел) kohta. Kuna Venemaa talupoega on nimetatud ka "hingeks" ehk "revisjonihingeks", siis Venemaa talupojad ise nimetasid jaosmaad ka hingemaaks.

Eesti alal räägiti hingemaadest vaid Petserimaal ja Narva jõe tagustel maadel .


Kolmeväljasüsteem

Kolmeväljasüsteem ehk kesasüsteem on selline maaviljelussüsteem, kus põld on jagatud kolmeks enam-vähem samasuuruseks tükiks, ja kus eri aegadel viljeletakse suvivilja, talivilja ja üks osa on jäetud kesaks.

Eesti alal võeti kolmeväljasüsteem kasutusele 11.–12. sajandil. 19. sajandil mindi enamikus Eesti kohtades üle mitmeväljasüsteemile.


Hoburaudtee

Hoburaudtee on endisaegne tänava- või käitisesisene raudtee, kus veojõuna kasutati hobust.

Tallinnas kasutati hoburaudteed ühistranspordivahendina (hobutramm ehk konka) 1888. aastast. 1920. aastate alguses asendati Tallinnas hoburaudtee trammiga.


Petšora meri

Petšora meri (vene keeles Печоpское моpе) on meri Loode-Venemaal Barentsi mere kaguosas. Petšora meri piirneb läänes Kolgujevi saare ning idas Vaigatši saare ja Jugorski poolsaarega.


Rannaelamu

Rannaelamu on endisaegne Eesti põhjaranniku kalurikülade elamu.

Rannaelamus oli tavaliselt neli ruumi. Põhiline eluruum oli tuba. Koda asus toa ja õue vahel. Maja otstesse ehitati tubakamber ja kodakamber, mis olid ühenduses vastavalt toa ja kojaga. Kodakambrit kasutati sahvri või aidana. Suuremates taludes võidi toas vilja kuivatada, aga kojas peksti reht.

Rannaelamu peal oli lame katus, tavaliselt viilkatus.

Rannaelamu kujunes arvatavasti 18.–19. sajandil kohalikust kaheruumilisest suitsutoast, laenates ehituselemente Soome elamutest ja Eesti rehielamutest.

20. sajandil tulid rannaelamute asemele uued elamud, mis olid keerukama plaaniga.


Aleksei Kazantsev

Aleksei Kazantsev (vene keeles Алексей Николаевич Казанцев; 11. detsember 1945 Moskva – 5. september 2007 Burgas) oli vene draamakirjanik, lavastaja ja teatritegelane.

Ta sündis Moskvas õigusteaduse professori perekonnas. Ta õppis ühe aasta Moskva Riikliku Ülikooli filoloogiateaduskonnas ning lõpetas aastal 1967 Moskva Laste Keskteatri juures asuva draamastuudio. Ta lõpetas Leningradi Riiklik Teatri-, Muusika- ja Filminstituudi (Georgi Tovstonogovi kursusel) ja aastal 1975 Moskva Kunstiteatri stuudiokooli (Oleg Jefremovi kursusel).

Ta töötas näitleja ja lavastajana Moskva Laste Keskteatris, lavastajana Riia Vene Draamateatris, Mossoveti teatris ja mujal.

Aastatel 1993–1998 andis ta koos Mihhail Roštšiniga välja ajakirja Dramaturg. Aastal 1998 asutasid nad koos dramaturgia ja režissuuri keskuse, mille kunstiline juht oli ta kuni surmani.

Ta hakkas aastast 1975 kirjutama näidendeid. Kõige populaarsemaks sai näidend "Vana maja" (Eestis lavastatud aastal 1980 Vene Teatris ja aastal 1983 Noorsooteatris). Samuti on aastal 1982 Rakvere Teatris lavastatud "Ja katkeb hõbedane pael".


Irakli Garibašvili

Irakli Garibašvili (gruusia keeles ირაკლი ღარიბაშვილი; sündinud 28. juunil 1982 Thbilisis) on Gruusia poliitik, kes oli aastatel 2013–2015 ja 2021–2024 Gruusia peaminister.

23. detsembril 2015 teatas ta oma tagasiastumisest. 30. detsembril 2015 sai peaministriks senine välisminister Giorgi Kvirikašvili.


Christen Aagaard

Christen Lauridsen Aagaard (28. jaanuar 1616 Viborg – 5. veebruar 1664 Ribe) oli Taani luuletaja, kes kirjutas ladina keeles ja taani keeles, kuid on tuntud põhiliselt ladinakeelsete luuletuste järgi. Peale selle kirjutas ta teoloogia ja filosoofia alaseid teadustöid, mis jäid pooleli.

Tema isa oli Viborgi frantsiskaani kiriku pastor Laurids Jensen Aagaard (suri 1628), ema oli Maren Andersdatter Schytte (suri pärast 1657. aastat). Christenil oli vanem vend Niels.

Aastal 1636 andis Christen välja oma esimese raamatu "Sponsis novellis Laurentio Canutio".

Aastal 1635 lõpetas ta Viborgis gümnaasiumi ja astus Kopenhaageni ülikoolis. Ta sooritas 1638. aasta ülestõusmispüha paiku teoloogiaeksami ja 8. mail 1638 sai ta suurepäraste hinnetega bakalaureusekraadi.

Aastatel 1639–1641 oli ta Viborgi toomkiriku teine resideeriv kapellaan.

Seejärel loobus ta sellest ametist ja oli 1641. aastast ülemõpetaja Sorøs Sorø gümnaasiumis.

Aastast 1646 kutsuti ta Kopenhaagenisse, kus temast sai Kommuniteteti praost ja Kopenhaageni ülikooli erakorraline luuleprofessor, aastal 1647 korraline luuleprofessor. Aastal 1647 sai ta magistrikraadi. Taani kuninga Christian IV surma puhul avaldas ta 1648 puhtas stiilis ja elegantsed ladinakeelsed luuletused pealkirjaga "Threni hyperborei" (1648).

Aastal 1651 sai ta Ribes Ribe toomkooli rektoriks ja abiellus 28. augustil 1653 Mette Sørensdatter Vedeliga (8. mai 1633 Snogdal i Ribe – 15. märts 1698 Ribe), kes oli Ribe toomkiriku kogudusepreestri magister Søren Andersen Vedeli (1587–1653) ja Susanne Pedersdatteri (1601–1674) noorim tütar ja Anders Sørensen Vedeli pojatütar. Aagaardi ajal käisid koolis õpilased kogu Jüütimaalt. Lõpetajaid oli siiski vähe.

Aastal 1658 valis kapiitel ta teoloogialektoriks, millega kaasnes Vester Vedstedi kihelkonna pastori amet. Nendesse ametitesse jäi ta surmani.

Aagaard suri pärast aastatepikkust haigust ja maeti Ribe toomkirikusse.

Tema luulepärand avaldati Frederik Rostgaardi teoses "Deliciae poetarum Danorum" (1. köide, Leyden 1693, lk 341–347) koos tema poja Severin Aagaardi lisatud eluloovisandiga.


Sarafan

Sarafan on särgi peal kantav pikk varrukateta rõivas; vene naiste rahvarõivas.

Eestis on seda rahvarõivana kasutanud setud ja Iisaku kihelkonna naised.


Gergovia

Gergovia oli 1. sajandil eKr gallialaste hulka kuulunud arvernide hõimu peamine oppidum, tänapäeva mõistes pealinn.

Arvatakse, et see asus samas kohas kui tänapäeval Gergovie'ks kutsutud küla Clermont-Ferrandi lähedal Auvergne'is, Lõuna-Prantsusmaa keskosas. Roomlaste eelsest rauaajast on seal säilinud mõned müürid ja muldrajatised.

Gergovia lähistel toimus 52. aastal eKr Gergovia lahing, milles roomlased said gallialastelt lüüa. Rooma Vabariigi armeed juhtis prokonsul Julius Caesar, gallialasi Vercingetorix.


Luhamaa

Luhamaa oli küla ajaloolisel Setumaal. Nüüdisajal jagunevad kunagise Luhamaa küla maad Hindsa, Määsi ja Pruntova küla vahel.


Gallid

Gallid ehk gallialased olid keldi rahvas, kes elas Gallias rauaajal ja Rooma ajal, ligikaudu 5. sajandist eKr kuni 3. sajandini pKr.

Gallia keel moodustab (koos keltibeeri keelega) mandrikeldi keelte põhiharu.

Esimesed andmed gallialastest pärinevad 5. sajandist eKr, kui nad olid La Tène'i kultuuri kandjad põhja pool Alpe. Kultuur laius Seine'i, Reini keskjooksu ja Elbe jõe ülemjooksu vahelisel alal. 4. sajandiks eKr levisid nad üle suurema osa tänapäeva Prantsusmaast, Šveitsist, Lõuna-Saksamaast, Austriast ja Tšehhiast. Gallialased hoidsid enda kontrolli all kaubateid Rhône'i, Seine'i, Reini ja Doonau jõestikel ning nende võim laienes kiiresti Põhja-Itaaliasse, Balkanile, Transilvaaniasse ja Anatooliasse.

Gallialastel polnud kunagi üht valitsejat või valitsust, kuid gallialaste hõimud tegid ulatuslikult sõjalist koostööd. Nende võimu tippaeg oli 3. sajandi alguses eKr. Pärast Esimest Puunia sõda survestas Rooma vabariik gallialaste võimuala. 225 eKr toimunud Telamoni lahingu järel käis gallialaste võim alla, kuni 50. aastatel eKr vallutas Rooma Gallia nn Gallia sõdades. Seejärel sai Galliast Rooma provints ning gallialased assimileeriti galloromaani kultuuri. Nad kaotasid oma hõimuidentiteedi 1. sajandi lõpuks pKr.


Eva Meil

Eva Meil (aastast 1940 Eva Malmsten; 11. september 1917 Tallinn – 10. jaanuar 2002) oli eesti näitleja.

Ta lõpetas aastal 1937 Tallinna Prantsuse Lütseumi ja aastal 1946 Draamastuudio eriklassi.

Ta mängis aastatel 1937–1941 ja 1944–1949 Draamateatris (oli seal ka etteütleja) ning 1949–1975 Estonias. Ta tegi kaasa filmis "Siin me oleme" (1978, Eesti Telefilm).


Emil Cioran

Emil Cioran [eˈmiil tšor'aan] (8. aprill 1911 Rășinari – 20. juuni 1995 Pariis) oli rumeenia filosoof ja kirjanik.


Antonovi lennujaam

Antonovi lennujaam (ukraina Aеропорт "Антонов"), 2000. aastate alguseni ka Hostomeli lennujaam (ukraina Aеропорт "Гостомель"), on rahvusvaheline lennujaam Ukrainas, Kiievist 25 kilomeetri kaugusel loodes Hostomeli alevi lähedal.

Lennujaam kuulub lennukiehitusettevõttele Antonov ja seda kasutatakse ülisuurte ja -raskete lastide tellimuslendude opereerimiseks ettevõtte allüksuse Antonov Airlinesi poolt ning Antonovi tehases toodetavate ja remonditavate lennukite katsetamiseks. Antonovi lennujaam on maailma suurimate lastilennukite An-225 ja An-124-100 (kuuluvad lastilennuettevõttele Antonov Airlines) kodulennujaam.

Lennujaamal on 3500 m pikkune ja 56 m laiune maandumis- ja õhkutõusmisrada. Ta sobib kasutamiseks päeval ja öösel aasta ringi ning on kantud Ukraina lennuväljade riiklikku registrisse.

Lennuväljal on kaks kinnist köetavat angaari mõõtmetega (p × l × k, meetrites) 80 × 4 × 28 ja 96 × 104 × 40 , mis võimaldab mistahes tüüpi lennukite, sh An-225, An-124, Boeing 747 jt, hooldus- ja parandustöid ööpäeva ringi ja mistahes ilmaga.

Lennukite seisupaiga juurde ulatub raudteeharu, mille laadimisplatvorm on varustatud kahe liikuvkraanaga ja estakaadiga lasti peale- ja mahalaadimiseks lennukitelt.


Dzintari

Dzintari (kuni 1922 Edinburga) on Läti linna Jūrmala osa. Dzintari asub Majorist idas ja Buldurist läänes. 2008. aastal elas Dzintaris 2050 elanikku.

Dzintari hakkas kujunema Bulduri mõisa maadele 1871. aastal. Esialgu sai asula nimeks Edinburga selle järgi, et 23. jaanuaril 1874 abiellus Venemaa keisri Aleksander II ainus tütar Maria Romanova Edinburghi hertsogi Alfrediga. Seejärel sai asula Venemaa aristokraatia seas populaarseks.

1877 rajati Dzintarisse raudteepeatus (praegune jaamahoone pärineb aastast 1980). 1879. aastal rajati kuursaal, kuid mõni aasta hiljem põles see maha. Juba 1878 rajati kuursaali asukoha juurde vabaõhulava, kus orkestrid esineda said. 1897 rajati teater, kus suvel esinesid Riia, aga ka Varssavi ja Peterburi orkestrid ja varieteetrupid. 1936. aastal valmis kontserdihoone.

1919 sooritas Läti armee sõjas Pavel Bermondt-Avalovi vastu Dzintarisse dessandi. Iseseisvumise järel hakati Dzintarisse ehitama eramuid, sageli rahvusromantilises vaimus, ja see jäi eriti prestiižseks paigaks. Nõukogude võimu ajal rajati Dzintarisse sanatooriume ja puhkekodusid. Aastast 1959 on Dzintari Jūrmala koosseisus.

Dzintaris on peatunud Maksim Gorki ja Valeri Brjussov. Vaatamisväärsused on Morbergide suvemaja (1883), teater (1897) ja kuursaali juurde ehitatud merepaviljon (1909).


Ennu tuulik

Ennu tuulik on pukktuulik Saaremaa vallas Saare maakonnas.

Ennu tuulik ehk täpse nimetusega Ennu küla Jaagu talu pukktuulik on traditsiooniline Saaremaa pukktuulik. Ennu tuulik on ehitatud 1924. aastal ning restaureeritud 2013. aastal. Tuulik on avaliku hoonena kasutuses linnuvaatlustornina.

Jaagu talu pukktuulik on suuremat tüüpi Saaremaa pukktuulik, mis asub paekivist laotud kivijalal. Tegemist on lihtjahu tuulikuga, ehk tuulikus sai jahvatada jämedamat jahu, kuna tuulikus söelad puuduvad. Ennu tuuliku kerekuju on samuti eriline, kuna see koondub korruste lõikes ülespoole kuni 15 sentimeetrit. Selliseid koonduvad kerega tuulikuid ei ole ajalooliselt palju teada. Jaagu talu pukktuuliku ehitamisel on hulgaliselt ära kasutatud ka ühe vana pukktuuliku detaile – jahukirst, emapuu, värkel, pärsikang, täiskomplekt tiivaluuke, kivitõrs, kolu, kotiluuk, mis ümber tehtud vanast tuuliku välisuksest jt. Need vanad detailid pärinevad umbes 19. sajandi keskpaigast, ehk on tuuliku ehitusel 1924. aastal on ära kasutatud ühe vanema tuuliku detailid ja mehhanismid.


Dubulti

Dubulti (saksa keeles Dublezeem, Dubbeln) on Läti linna Jūrmala osa. Asub Jaundubultist idas ja Majorist läänes Riiast 22 km kaugusel. 2008. aastal oli Dubultis 2588 elanikku.

Dubultis eraldab Lielupe jõge Liivi lahest kõigest 320 m laiune maariba. Sellegipoolest ei suubu Lielupe merre, vaid Riias Daugavasse.

Dubulti on nimetatud lätlase Dubultsi järgi, kellel oli sealkandis 15. sajandil kõrts. Hiljem tekkis selle juurde kaluriküla, aga asulat mainiti esimest korda alles 18. sajandil.

Aastal 1783 rajati Bulduri mõisa maadele kõrts (Dublekrug), mis lammutati 1930. aastatel. Pärast 1812. aasta isamaasõda sai Dubulti puhkekohaks neile, kes sõitsid Riiast Kuramaale. Esimest korda mainiti aadlimehi, kes Dubultis mererannal puhkasid, aastal 1814. Aastal 1820 rajati selle juurde esimesed suvilad. Dubulti oli Venemaa esimene aedlinn. Sakslased kutsusid Dubultit Judenburgiks, sest see oli ainus mereäärne asula Kuramaa kubermangus, kuhu juutidel oli lubatud elama asuda. 1841 sai asula ametliku nime. 1850 rajati Dubultisse õigeusu kirik, 1870 vesiravila "Marienbad" ja 1877 raudteejaam (praegune hoone pärineb aastast 1977).

Aastast 1959 on Dubulti Jūrmala koosseisus.

Aastaks 1914 oli Dubulti saavutanud praeguse suuruse 2550 elaniku ja 8190 suvitajaga.

Dubulti on peatunud Ivan Gontšarov, Abraham Isaac Kook ja suurvürst Vladimir Aleksandrovitš. Dubultis suri 27-aastaselt publitsist ja kirjanduskriitik Dmitri Pissarev, kes uppus Liivi lahte. Elu viimased 10 aastat (1934–1943) elas Dubultis luuletaja Aspazija.


Brucella microti

Brucella microti on bakteriliik.

Brucella microti genoom on sekveneeritud.

Brucella microti on levinud pinnases ning osades loomades.


Majori

Majori on Läti linna Jūrmala keskmine osa. Majori asub Dubultist idas ja Dzintarist läänes. 3913 elanikku (2008).

17. sajandist alates oli seal Firckside perekonnale kuulunud Majori mõis ehk majoraat (koht, kus elasid suguvõsa elatanud liikmed). Mõisa tänapäevane peahoone valmis 1910 ja see asub keset parki Lielupe jõe kaldal. 19. sajandil rajati mõisa juurde kõrts.

Majori hakkas arenema 1877, mil sinna tekkis raudteepeatus (praegune jaamahoone pärineb aastast 1992). Sealt viis Hornide kontserdiaia juurde Majori peatänav Jomas iela. Kontserdiaed rajati umbes 1870. Keset aeda valmis 1936 suur avatud kontserdisaal, mida ei eralda ümbritsevast pargist seinad.

Uusklassitsistliku arhitektuuri üks parimaid näiteid Jurmalas on aadressil Jomas iela 43 asuv näitusesaal, mis valmis juba 1863.

1938 valmis Majoris Läti kõige rikkama naise Emīlija Benjamiņa kodumaja. Tänapäeval asub see aadressil Jomas iela 13. Läti NSV-s oli see nomenklatuuri külalistemaja.

Aastast 1959 on Majori Jūrmala koosseisus.

Tänapäeval on Jomas iela jalakäijate tänav, mis on ääristatud restoranide, kaupluste ja hotellidega, Majoris on kaks suuremat hotelli (Jūrmala spaa ja "Baltic Beach") ning väiksemaid võõrastemaju.

Majori vaatamisväärsuste hulka kuuluvad kaunis liivarand ja 1929 valminud rannapaviljon.


Teverola

Teverola on asula ja vald (comune) Itaalias Campania maakonnas Caserta provintsis. Halduskeskus asub Teverolas.

25 meetri kõrgusel merepinnast asuva Teverola asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.


Maailm kui tahe ja kujutlus

"Maailm kui tahe ja kujutlus" ("Die Welt als Wille und Vorstellung") on saksa filosoofi Arthur Schopenhaueri peateos. Raamatu esmatrükk ilmus 1818. aasta detsembris ning teine, täiendatud trükk 1844.

Eesti keeles ilmus teos kahes köites aastal 2018.


Gerd Tarand

Gerd Tarand (sündinud 12. septembril 1985 Tallinnas) on eesti blogija, ühiskonnaaktivist ja endine poliitik.


William Thomas Stead

William Thomas Stead (5. juuli 1849 – 15. aprill 1912) oli Briti kirjanik ja ajakirjanik.

Ta hukkus Titanicul.


Amasoonase kaapiväät

Amasoonase kaapiväät (Banisteriopsis caapi) on Lõuna-Ameerika vihmametsades ja Lääne-India saarestikus kasvav ronitaim (liaan) malpiigialiste sugukonnast.


Võimla tänav

Võimla tänav on tänav Rakvere keskosas Rakvere Spordikeskuse lähedal.

Tänava pikkus on umbes 270 meetrit. Tänav algab Vabaduse tänavalt, ristub Laia ja Lydia Koidula tänavaga ning lõpeb Kastani puiesteel.

Tänav läbib parki, kus asub Rakvere vennashaua monument.

Aadressil Võimla 1 asub Rakvere Pauluse kiriku hoone, mida kasutatakse Rakvere koolide võimlana.


Eeslinn

Eeslinn oli algses tähenduses linnaosa, mis paiknes väljaspool linnamüüri; hiljem on selle all mõeldud linnasüdamikust väljaspool olevat linnaosa.

Eestis hakkasid eeslinnad tekkima 14. sajandil. Esimene eeslinn oli Tallinnas Kalamaja. Kalamaja on teadaolevalt esmamainitud 1374. aastal Tallinna eeslinnana.

Eeslinnade arengu käigus võivad nad muutuda näiteks tööstuslinnaosadeks või aedlinnadeks.


Haigekassa (üldmõiste)

Haigekassa on kindlustatud isikutele ravikindlustuse andmisega tegelev asutus.

Esimesed haigekassad asutati 1883. a Saksamaal.


Ajutine töövõimetus

Ajutine töövõimetus on töötaja ajutine töövõime kaotus ehk võimetus teha tööd haigestumise, vigastuse või haige pereliikme põetamise tõttu.

Eesti töötavale ravikindlustusega isikule, kellele on kirjutatud töövõimetusleht, maksab Eesti Haigekassa ajutise töövõimetuse hüvitist.


Verolavecchia

Verolavecchia on vald (comune) Itaalias Lombardia maakonnas Brescia provintsis. Halduskeskus asub Verolavecchias.

68 meetri kõrgusel merepinnast asuva Verolavecchia asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.


Alkaani 1-monooksügenaas

Alkaani hüdroksülaas (EC 1.14.15.3; süstemaatiline nimi alkaan,redutseeritud-rubredoksiin:hapnik 1-oksüdoreduktaas, kuid kasutatakse ka järgnevaid sünonüüme: alkaani 1-monooksügenaas, alkaani 1-hüdroksülaas, oomega-hüdroksülaas, rasvhape oomega-hüdroksülaas, alkaani monooksügenaas, 1-hüdroksülaas, alkaani monooksügenaas) on mitmekülgne biokatalüsaator, mis viib läbi erinevaid kasulikke oksüdatsiooniprotsesse, mille hulgas on ka aeroobne alkaanide lagundamine. Ensüümid võivad lagundada alkaane, kasutades nelja erinevat oksüdatsioonirada. Lagundatava alkaani pikkuse alusel eristatakse kolme tüüpi ensüüme. Alkaani hüdroksülaase omavad bakterid osalevad süsivesinike biodegradatsioonis ja naftareostuste puhastamisel.


Michel Roux

Michel André Roux (19. aprill 1941 Charolles, Saône-et-Loire'i departemang – 11. märts 2020 Bray, Berkshire) oli prantsuse päritolu Michelini tärniga restoranide peakokk, kes töötas Suurbritannias.


Treviso Bresciano

Treviso Bresciano on vald (comune sparso) Itaalias Lombardia maakonnas Brescia provintsis. Halduskeskus asub Trebbios.

687 meetri kõrgusel merepinnast asuva Treviso Bresciano asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.


Seniga

Seniga on vald (comune) Itaalias Lombardia maakonnas Brescia provintsis. Halduskeskus asub Senigas.

48 meetri kõrgusel merepinnast asuva Seniga asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.


AS Aivaz

AS Aivaz oli metallitööstusettevõte Tallinnas, tegeles malmi- ja vasevalamite tootmisega.

Aastal 1939 töötas ettevõttes 75 töölist ja 8 ametnikku.

Ettevõtte eelkäija oli 1922. aastal asutatud AS J. Aivaz & Ko.

AS "Aivaz"is valmistati kultuurimälestiseks tunnistatud EELK Valjala Martini kiriku tornikell ja EELK Laatre Püha Laurentsiuse kiriku tornikell.

Ettevõte natsionaliseeriti 1940. aastal.


Juraj Dobrila Ülikool Pulas

Pula Juraj Dobrila Ülikool (Sveučilište Jurja Dobrile u Puli) on ülikool Pula linnas Horvaatias, asutatud 2006. aastal. 2011. aastal õppis ülikoolis 2465 üliõpilast.


Tiit Berg

Tiit Berg (2. jaanuar 1946 – 9. oktoober 1980) oli eesti näitleja ning filmi- ja telerežissöör.

Tiit Berg lõpetas 1964. aastal Tallinna 2. Keskkooli ning 1976. aastal Tallinna Riikliku Konservatooriumi lavakunstikateedri (7. lennus) lavastaja-näitlejana.

Ta töötas Eesti Televisioonis telesaadete ja dokumentaalfilmide režissöörina.

Berg hukkus mereõnnetuses 1980. aasta oktoobris, kui mängufilmi "Pulmapilt" võtete ajal mindi õhtusel ajal purjepaadiga merele. Selles segaseks jäänud asjaoludega õnnetuses hukkusid ka filmioperaator Jüri Garšnek ja baleriin Raili Jõeäär.


Nikolai Kazantsev

Nikolai Kazantsev (vene keeles Николай Дмитриевич Казанцев; 2. veebruar/15. veebruar 1907 – 12. november 1971 Moskva) oli vene jurist.

Ta sündis külas (asub praeguse haldusjaotuse järgi Kurgani oblastis Beloozerski rajoonis). Ta kaitses aastal 1947 õigusteaduse doktori väitekirja, aastal 1948 sai ta professoriks. Ta oli aastast 1944 NLKP liige.

Tema erialaks oli maa- ja kolhoosiõigus. Ta oli aastast 1930 teaduslikul ja pedagoogilisel tööl. Aastatel 1954–1971 oli ta Moskva Riikliku Ülikooli õigusteaduskonna maa- ja kolhoosiõiguse kateedri juhataja. 1960. aastatel osales ta maa-alaste õigusaktide ettevalmistamisel.


Agu (ajakiri)

Agu oli 21. detsembrist 1922 kuni 4. juulini 1925 Tallinna Eesti Kirjastus-Ühisuse välja antud kirjanduse, kunsti ja kultuuri ajakiri.

Aastatel 1923–1924 ilmus ajakiri kord nädalas Eduard Hubeli toimetamisel. 1925. aastal olid toimetajad Georg Eduard Luiga (vastutav toimetaja) ja Ernst Raudsepp (tegev toimetaja) ning ajakiri ilmus kaks korda kuus. Toimetus asus Tallinnas aadressil Pikk tänav 2 Päewalehe ruumes.

1923. aastal ilmunud ajakirjanumbrite esikaaned olid iga kord spetsiaalselt väljaande tarbeks Eesti tuntud kunstnike kujundatud. 1924. aastal ilmus ajakiri püsikaanekujundusega, mille autor oli Ernst Adalbert Ferdinand Stieren.

Ajakirja viimane number ilmus 4. juulil 1925. Esialgu peatati väljaandmine majanduslikel kaalutlustel ainult suvekuudeks, kuid 1925. aasta 12. number jäigi ajakirja viimaseks.


Aiatööleht

Aastatel 1907–1914 andis ajakirja välja Tartu Põllumeeste Selts ja seejärel aastatel 1915–1918 Põhja-Liivimaa Põllutöö Keskselts.

Selle vastutavad toimetajad olid aastatel 1907–1910 oli Aleksander Jakob Peeter Eisenschmidt., 1911–1916 Jaan Mägi ja 1916–1918 Mart Reinik.

Tegevtoimetajaks oli Mart Reinik 1907–1916 nr. 2.

Ajakirja trükiti Postimehe ja Tööliste Nõukogu trükikojas (1917 nr. 12.)


Wegesa Charles Heche

Wegesa Charles Heche (sündinud 14. juulil 1981) on Tansaania poliitik.

Ta on Tansaania Chadema Partei liige ja Bavicha, Chadema Partei noorteorganisatsiooni esimees.

Ta on lõpetanud Tansaania St. Augustine'i Ülikooli ja "Bunda Teacher Colleges" (kasvatusteadused) vilistlane (B.A. ja vastavalt diplom). 2011. aastast alates on Bavicha Tansaania suurima opositsioonierakonna noorteorganisatsiooni esimees.


Ball

Ball on pidulik tantsuõhtu. Balle korraldatakse nii millegi tähistamiseks ja heategeval otstarbel kui ka lihtsalt osalejate lõbustamiseks. Ajalooliselt on ballid olnud Euroopa (uuemal ajal ka Ameerika) kõrgklassi meelelahutus. Neile on omased pidulik rõivastus, kõrgel tasemel teenindus ja elav muusika.

Tähistamiseks korraldatakse balle näiteks riiklikel tähtpäevadel (Eesti Vabariigi aastapäev, aastavahetus) kui ka kohalike sündmuste puhul (linna aastapäev, koolilõpuball) või aastaaegade vaheldudes (kevadball, sügisball). Kõrgklassi esindajad on korraldanud balle selliste perekondlike või isiklike sündmuste puhul nagu sünnipäevad (eriti juubelid), abiellumine vms.

Balli üks alaliike on maskiball, kus osalejad kannavad äratundmise vältimiseks maske ning enamasti ka kostüüme. Maskiballid pärinevad Euroopa karnevalitraditsioonist, kus anonüümne mask markeerib lubatavuse piiri nihkumist, ehkki tegelikult ei pruugi mask kandja isikut varjata.

Ohtralt on balle kirjeldatud kirjandusklassikas, samuti on neid kujutatud vahel ajaloofilmides ("Tuulest viidud"), ooperites ja operettides (Giuseppe Verdi "Maskiball", Pál Ábrahámi "Savoy ball").

Üks suuremaid tänapäevaseid balle on igal aastal toimuv HIV- ja AIDSiteemaline "Life Ball" Austria pealinnas Viinis, mis on ühtlasi suurim heategevusüritus Euroopas.


Põhjavee seire

Põhjavee seire on vee kvaliteedi ja varude määramine. Põhjavee seire on üks osa kogu keskkonnaprogrammist. Vee kvaliteedi määramiseks võetakse põhjaveest veeproove, mida hiljem laboris eri näitajate suhtes analüüsitakse. Varude määramiseks mõõdetakse vooluhulkasid. Põhjavett kasutatakse niisutamiseks, joogiveena, linna veetarbeks ja paljudel muudel eesmärkidel. Kuna põhjavesi on tähtsaks ressursiks tervele elanikkonnale, on selle kvaliteetne seire väga oluline.


Riina Airenne

Riina Airenne (aastani 1994 Riina Kadaja, sündinud 12. septembril 1959 Tartus) on eesti laulja (sopran, metsosopran).

Lõpetas 1979 Tartu Heino Elleri nimelise Muusikakooli koorijuhtimise (Vaike Uibopuu klass) ning 1984 Tallinna Riikliku Konservatooriumi koorijuhtimise (Ants Üleoja klass) ja 1989 laulu erialal (Tiiu Levaldi ja Ivo Kuuse klass).

Ta täiendas end 1991–1993 Savonlinnas Shen Xiangi ja Li Yinwei kursustel ning Eva Plahova, Marga Schimli, Ludmilla Brauni, Thomas Hemsley, Nicola Christou, Tamara Novitšenko, Margarita Gruzdjeva jt juures.

Olnud aastast 1989 Estonia solist ja 1992. aastast ühtlasi Eesti Muusikaakadeemia pedagoog, algul ansambliõppejõuna ja seejärel erialaõppejõuna. On Estonias ja mujal loonud üle 40 rolli, esinenud nii ooperi-, kontsert- kui suurvormilauljana ka Lätis, Leedus, Tšehhis, Soomes, Rootsis, Belgias, Venemaal, Tšuvaššias, Kanadas ja Küprosel.


Barrow

Barrow võib tähendada järgmist.

Barrow on jõgi Iirimaal Barrow-in-Furness on linn Inglismaal Barrow' neem on neem Põhja-Ameerikas Barrow on Utqiaġviki linna varasem nimi Barrow on perekonnanimi Clyde Barrow oli USA kurjategija Dean Barrow on Belize'i poliitik Nita Barrow oli Barbadose kindralkuberner Robert H. Barrow oli USA sõjaväelane Tony Barrow on Inglise pressiametnik


Rudiano

Rudiano on asula ja vald (comune) Itaalias Lombardia maakonnas Brescia provintsis. Halduskeskus asub Rudianos.

117 meetri kõrgusel merepinnast asuva Rudiano asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.


Rovato

Rovato on vald (comune) Itaalias Lombardia maakonnas Brescia provintsis, Franciacorta piirkonnas, Monte Orfano jalamil. Halduskeskus asub Rovatos.

192 meetri kõrgusel merepinnast asuva Rovato asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.


Korruptsioonivaba Eesti

Korruptsioonivaba Eesti on avalikes huvides tegutsev mittetulundusühing, mille eesmärk on tegeleda korruptsiooni ennetamisega, tõsta Eesti elanikkonna korruptsiooniteadlikkust ja tegutseda Eesti ühiskonna läbipaistvuse ja demokraatia edendamise nimel. Ühing loodi Jaan Tõnissoni Instituudi algatusel rahvusvahelise korruptsioonivastase organisatsiooni Transparency Internationali allorganisatsioonina 27. aprillil 2000 eesmärgiga juhtida ühiskonna tähelepanu avalikus ja erasektoris toimuvatele korruptsiooniilmingutele.

MTÜ Korruptsioonivaba Eesti on alates 2007. aastast Transparency Internationali akrediteeritud esindaja Eestis.

Kuni 2006. aasta lõpuni tegutses ühing seltsinguna, mille töövormiks oli Jaan Tõnissoni Instituudi juurde loodud Korruptsioonianalüüsi Keskus. Alates 2007. aastast tegutseb ühing registreeritud mittetulundusühinguna, et omada suuremat autonoomiat.

MTÜ Korruptsioonivaba Eesti ei ole õiguskaitseasutus ega tegele korruptsioonijuhtumite avastamise või uurimisega. Seevastu tegeleb ühing Eesti korruptsioonivastase poliitika ning seaduste analüüsi, jälgimise ja mõjutamisega ettepanekute tegemise kaudu, et tagada struktuurse korruptsiooniennetuse tõus riigis. Samuti peab organisatsioon oluliseks sellealase teadlikkuse tõstmist nii konkreetsete sihtgruppide kui ka avalikkuse seas üldiselt. Aastate 2021–2024 prioriteetsed teemad on läbipaistev riigivalitsemine aus ettevõtlus vihjeandjate tõhus kaitse noorte teadlikkus korruptsioonivabad kohalikud omavalitsused

MTÜ-d Korruptsioonivaba Eesti rahastatakse projektifinantseerimise vormis. Vähem saab ühingu eelarve täiendust teenuste osutamisest (uuringud, analüüsid, koolitused), liikmemaksudest ja annetustest.


Tammemäe järv

Tammemäe järv (ka Tammemäe karjäär, Lõuna karjäär, Saku karjäär) on tehisjärv Harjumaal Saku vallas Tammemäe külas.

Järve pindala on 40,9 ha, koos saartega 44,49 ha. Saari on kaks. Kaldajoone pikkus on 4056 m.

Suurema saare nimi on Donquixote saar, väiksemal saarel aga nime pole.

Donquixote saar on 290 m pikk ja 140 m lai. Väiksema saare diameeter on 30 m.

Järves on ahvenat, haugi, kiiska, särge, latikat.


Franz Malmsten

Franz Malmsten (6. november 1905 Narva – 6. veebruar 1967 Tallinn) oli eesti näitleja.

Ta mängis aastatel 1925–1937 Narva teatris ja oli aastatel 1937–1967 Draamateatri näitleja. Ta on mänginud ka filmis ("Tagahoovis", 1956, Tallinnfilm) ja kuuldemängudes ("Sinel", 1952).


Roccafranca

Roccafranca on vald (comune) Itaalias Lombardia maakonnas Brescia provintsis. Halduskeskus asub Roccafrancas.

117 meetri kõrgusel merepinnast asuva Roccafranca asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.


Pompiano

Pompiano on vald (comune) Itaalias Lombardia maakonnas Brescia provintsis. Halduskeskus asub Pompianos.

93 meetri kõrgusel merepinnast asuva Pompiano asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.


Meditsiinisõnastik

"Meditsiinisõnastik" on 1996. aastal kirjastuse Medicina avaldatud arstiteadusliku terminoloogia sõnastik.

2004. aastal avaldas sama kirjastus teise, uuendatud trüki. Sõnastikus on 864 lehekülge ja umbes 22 000 märksõna (ISBN 9985-829-55-7). Toimetajad Pavel Bogovski, Rein Kull; tõlkijad: Georg Loogna, Aet Raukas, Katrin Rehemaa ja Imbi Reili.

Meditsiinisõnastikus on eestikeelsed terminid koos seletustega ning ladina, inglise ja soome vastetega.

Sõnastiku veebiversioon on registreeritud kasutajatele tasuta saadaval portaalis Med24.ee.


Pertica Bassa

Pertica Bassa on vald (comune) Itaalias Lombardia maakonnas Brescia provintsis. Halduskeskus asub Pertica Bassas.

511 meetri kõrgusel merepinnast asuva Pertica Bassa asustustihedus on keskmiselt inimest ruutkilomeetri kohta.


Vara kirik

Vara Brigitta kirik on kirik Tartumaal Kuusiku külas.

Praegune vara kirik ehitati 1855. aastal põlenud puukiriku asemele. Varasema Pirita kiriku kohta on andmeid aastast 1627.

Kirikut kasutab Vara Brigitta kogudus.

Vara kirikaias asub Vara ohvritamm (ümbermõõt 4,2 m, kõrgus 24 m).


Mari Vallik

Mari Vallik (on kasutanud pseudonüümi Marie Verdei; sündinud 14. märtsil 1993) on eesti kirjanik ja tõlkija. Vallik on avaldanud lühijutte ja luuletusi ja ta töötab tõlkijana.


Grobiņa kreis

Grobiņa kreis (läti keeles Grobiņas apriņķis, saksa keeles Kreis Grobin, Hauptmannschaft Grobin) oli haldusüksus Venemaa keisririigis Kuramaa kubermangus. See eksisteeris aastatel 1819–1918.

Läti riigis nimetati piirkond 1920. aastal Liepāja maakonnaks.